PAUL WINGE [No. 



De vilde folks psykologi blev naturligvis draget ind under 

 studiet af deres samfundsforhold, og da man lærte nøiere at 

 kjende den amerikanske og den australske totemisme, kom flere 

 forskere ind paa den tanke, at totemismen repræsenterede et 

 kulturstadium, som alle de nulevende høierestaaende menneskers 

 stamforældre engang i en forhistorisk tid havde gjennemlevet, og 

 det laa da nær at anskue f. ex. Weddaernes kultur som et la- 

 vere udviklingstrin, fra hvilket totemismen kunde have udvikletsig. 



Wilhelm Wundt udgav i 1912 sin bog „Elemente der Volker- 

 psychologie", i hvilken han med udgangspunkt i læren om 

 menneskets artsenhed hævder, at Pygmæerne repræsenterer et 

 primitivt kulturtrin, af hvilket totemismen har udviklet sig. Af 

 denne fremgaar saa videre en tredje hovedepoke, som Wundt 

 benævner helte- og gudetiden. 



Naar man alene tager i betragtning de mest oprindelige so- 

 ciale fænomener, er det ogsaa efter min opfatning videnskabelig 

 berettiget at gaa ud fra som en given forudsætning, at alle nu- 

 levende menneskestammer, før de kunde naa udover de lavest- 

 staaende vildes kulturtrin, har gjennemgaaet ensartede udviklings- 

 faser — forsaavidt der ikke har fundet overmægtige kulturpaa- 

 virkninger sted, som har overført vedkommende stammer direkte 

 fra et primitivt til et høiereliggende kulturtrin. 



Sanseopfatningen og de fire animale grundinstinkter (drif- 

 terne) : alimentationsdriften, detumescentsdriften, kontrekta- 

 tionsdriften og fugaldriften er utvilsomt identiske hos alle 

 høiere hvirveldyr — mennesket indbefattet. 



Vistnok kan hos nogle arter en eller flere sanser være skar- 

 pere, hos andre sløvere end hos mennesket, men nogen væsens- 

 forskjel kan ikke antages at foreligge, ligesaalidt som det kan 

 formodes, at noget dyr er i besiddelse af en drift, som ikke kan 

 henføres under nogen af de forannævnte. 



Vedkommende dyrs sansning maa da danne mnemiske en- 

 grammer (altsaa ogsaa erindringsbilleder) af samme art som 

 menneskets, og da drif terne ligeledes er mnemisk betingede, maa 

 ogsaa disse saavel hos dyr som mennesker være ligeartede. At 



