8 PAUL WINGE [No. 4 



mer stod uendelig høit over alle andre dyrs. Denne organisa- 

 tion er i aartusendernes løb mangfoldige gange nedrevet næsten 

 til grunden for atter at opføres efter en anden plan og i en 

 større maalestok; og disse nedrivninger og gjenopbygninger vil 

 blive fortsatte, saalænge mennesker lever og virker paa jorden. 

 Saalænge udviklingen er progenerativ, vil enhver ombygning 

 være en fuldkommengjørelse; men denne ombygning kan ikke 

 udføres uden for en pris, der staar i forhold til fremskridtets 

 værdi. Menneskenes sansning og drifter har dog i sit grund- 

 væsen altid været, vil altid vedblive at være de samme, og de 

 behov, som drifternes tilfredsstillelse nødvendigvis maa forlange 

 opfyldte, er bestemte af vedkommende menneskers mneme. Det 

 er derfor givet, at de grundidéer, som leder gjenopbygningerne, 

 altid maa blive de samme, og resultatet maa derfor ogsaa, trods 

 alt, blive det gamle paa en ny maade, — og saa bliver det, til 

 den degenerative udvikling har naaet sit maal — døden. 



Den tro, at samfundets organisation fra grunden af er byg- 

 get af menneskelig tænkning og vilje og derfor ogsaa af disse kan 

 gjenopføres helt fra nyt af — alt eftersom det til enhver tid maatte 

 findes hensigtsmæssigt — er en indbildning. 



Jeg skal forsøge at vise, at tabuskikkene er et udslag af 

 den ene af de fundamentale drifter, og at den totemistiske dyre- 

 dyrkelse har sin oprindelse i en for alle menneskeracer fælles 

 prælogisk tænkning, og det samme maa vel ogsaa kunne antages, 

 forsaavidt angaar klanen (phratrien), der jo opstaar ved en 

 ganske enkel deling. Hvis man for at betegne en kultur som 

 totemistisk ikke forlanger mere end den karakteristiske kultus 

 og klanforfatning, maa man derfor efter min mening være berettiget 

 til at anse totemismen som et almenmenneskeligt kulturtrin, men 

 da kan man ikke opfatte exogamiet som en integrerende del af 

 totemismen. Til denne sag kommer jeg forøvrigt senere nær- 

 mere tilbage. 



Jeg finder det paakrævet paa dette sted at indskyde nogle 

 bemærkninger angaaende det konnubiale gami's udviklings- 

 historie, og jeg tror, at det til forstaaelse af dette emne er nød- 



