1915] OM TABU OG TOTEM 



vendigt at benytte tekniske sexologiske ord istedetfor de alminde- 

 lige fra ganske andre sfærer hentede udtryk 1 . 



Endnu ved midten af forrige aarhundrede gik man almindelig- 

 vis ud fra som en given forudsætning, at der inden dyreriget 

 kun forekom to, fra hinanden skarpt adskilte sexuelle levesæt, 

 nemlig det parvise, under hvilket én han slutter sig sexuelt sam- 

 men med én hun, samt det flokkevise, under hvilket én han for- 

 binder sig sexuelt med flere hunner. 



Det første af disse levesæt var guddommeligt fastsat for 

 mennesket allerede ved dets skabelse. 



Som betegnelse for disse to sexuelle levesæt valgte man — 

 som i den øvrige systematik — ord, hvis oprindelige betydning 

 ikke havde hensyn til biologiske forhold. Man optog nemlig to 

 i sen gammelgræsk forekommende juridisk-tekniske ord /liovo- 

 ya/Liia og 7c0lvyaf.ua og lod det første af disse betegne den par- 

 vise, det andet den flokkevise sexualforbindelse; og skjønt disse 

 ord egentlig betyder „enegifte" og „mangegifte" og altsaa be- 

 tegner et juridisk, ikke et biologisk forhold, tinder jeg dog at 

 burde beholde dem ogsaa til sexologisk brug, idet jeg, naar 



1 Da zoologerne udformede sit system, var de letsindige i valg af tek- 

 niske udtryk. De tog som udgangspunkt for sin inddeling den gruppe 

 dyr, af hvilken der oprindelig antoges skabt kun et par, som var stam- 

 forældre til alle de øvrige individer af samme gruppe. Som den la- 

 tinske betegnelse for denne gruppe valgte man ordet „species". hvis 

 grundbetydning er „det som sees", „tilsynekomst" og videre afledet 

 „skikkelse", „sort", et ord, der saaledes maa siges at være meget lidet 

 betegnende for den brug, som zoologerne gjorde af det. 



Flere species sammensluttedes i en overgruppe, der betegnedes som 

 „genus", hvis grundbetydning er „slægt", det er en samling individer, som 

 har mindst et par kjendte stamforældre, et ord, der altsaa har en langt 

 snevrere betydning end species. Disse „genera" blev atter indordnede 

 under „familjer", og vi fik saaledes endnu et teknisk ord, der var lige- 

 saa uheldigt valgt som de to andre. „Familje" betegner nemlig en vis 

 menneskelig association, som intet har med biologi at skaffe. I vagget 

 af tekniske udtryk som betegnelse for de forskjellige kjønsforbindelser 

 var man ikke synderlig mere nøieregnende. Man benyttede ogsaa her 

 ord, som betegner sociale forhold; og idet man gav disse ord en hel 

 ny biologisk valents, afstedkom man megen uklarhed. Dette forhold 

 var til en vis grad undskyldeligt for 100 aar siden; men nu er det paa 

 høi tid at skabe en brusrbar terminologi. 



