1915] OM TABU OG TOTEM 13 



Dette arbeides program er fra psykiatrisk og sexologisk 

 standpunkt at optage til drøftelse et af de herhenhørende emner; 

 men før jeg gaar over hertil, finder jeg at maatte indskyde nogle 

 faa elementære psykiatriske strøbemærkninger. 



II. 



Psykiatrien kjender intet psykisk symptom, der er væsens- 

 forskjelligt fra dem, som hører hjemme indenfor det normale 

 sjæleliv. 



Alle de sygelige fænomener, der møder os hos de sinds- 

 lidende, gjenfinder vi ogsaa hos det normale menneske; det er 

 kun styrkegraden og varigheden og navnlig symptomernes for- 

 ening i komplexer, som er forskjellig. I psykiatrien, som over- 

 alt paa hele det medicinske omraade, er grænserne mellem sundt 

 og sygt flydende; intetsteds findes der grænsepæle. 



Sanseopfatningen kan under sindslidelser være svækket eller 

 — undtagelsesvis for visse sansers vedkommende — skjærpet, 

 men det dreier sig altid kun om en gradsforskjel. 



Drømmen er normale hallucinationer, og ogsaa i vaagen til- 

 stand kan der leilighedsvis indtræde hallucinationer, uden at 

 man derfor er berettiget til at anse vedkommende som sinds- 

 lidende. Temperamentet er jo ingenlunde hos alle sindsfriske 

 det samme, og stemningen kan ogsaa hos disse svinge fra 

 dyb sorg med svære selvbebreidelser til overstrømmende glæde 

 med høi selvfølelse, ja affekterne, navnlig skræk- og vredes- 

 affekter, kan endog naa en saadan høide, at bevidstheden ora- 

 taages. Enkelte forestillinger kan ogsaa hos den normale — 

 navnlig under træthedstilstande — naa saadan varighed og in- 

 tensitet, at de blokker sindet og saaledes nærmer sig til tvangs- 



