26 PAUL WINGE [No. 4 



Eftersom sproget udvildes og sjæleforestillingen — støttet 

 ved iagttagelsen af skygge- og speilbilledet — efterhaanden ud- 

 vildes under paavirkning af drømmene, personificerer mennesket 

 alt det, som omgiver det, baade levende og livløst, fra stenen til 

 mennesket selv. Alt har to naturer, eller det er, om man vil 

 udtrykke det saa, sammensat af to elementer. Den hele natur 

 er belivet og kan handle. Naar skredet fra fjeldsiden styrter 

 ned i dalen, da er det fjeldet, som har kastet stenen ned, lige- 

 som vinden har blæst bort de tørre blade, eller mandén har 

 slynget ud en sten eller stok. Det ligger da nær at tænke sig 

 en sjæl eller en aand som kilde til enhver kraftytring, hvis aar- 

 sag man ikke umiddelbart kan erkjende, og denne tankegang 

 støttes af drømmeoplevelserne. Vi ser jo i drømme ikke blot 

 levende og afdøde mennesker, men ogsaa dyr, planter, bjerge, 

 have o. s. v. Det ligger da nær at tænke sig, at det er bjerge- 

 nes og havenes sjæl, vi ser paa samme maade, som vi ser men- 

 neskenes og dyrenes. 



Kort — der er dannet en dualistisk verdensopfatning (ani- 

 mismen), til hvilken dæmonforestillingen knytter sig som en nød- 

 vendig konsekvents. 



Haand i haand med denne kulturudvikling, hvis første epoke 

 vel kan antages at falde sammen med alluvialtidens begyndelse, 

 og som arkæologisk kan henføres til den ældste neolithiske tid, 

 gjør mennesket de grundlæggende fremskrid t paa alle omraader. 

 Det begynder at bygge boliger og at forarbeide vaaben (bue og 

 pil) samt andre redskaber, og i og med disse fremskridt bliver 

 naturligvis ogsaa den sociale sammenslutning fastere og mere 

 omfattende. Maaske er der allerede paa dette tidlige kulturtrin 

 begyndt at danne sig en standsforskjel x . 



Om menneskearternes kjønsliv i overgangstiden og i den 

 ældste rent menneskelige tid ved vi næsten intet. Da man i 

 midten af forrige aarhundrede begyndte et virkeligt videnskabe- 



1 Allerede i dyrelivet ser man tendentser til udviklingen af en saadan. 

 Graagjæssene flyver i en vis orden, og den ko, som gaar nærmest 

 efter bjældekoen, vil ikke vige pladsen for no. 3. 



