1915] OM TABU OG TOTEM 27 



ligt studium af de laveststaaende nulevende menneskeracers 

 kjonsliv, gik man ud fra, at det primære menneske havde levet 

 i en sexuel promiskuitet, som lod kjønslivet fuldstændig ubundet 

 af samfundsmæssige hensyn. 



Morgan, McLennan og Lubbock mente ogsaa hos de nu- 

 levende \ ilde folkeslag at kunne paavise efterdønningerne af den 

 oprindelige, fuldstændig ubundne frihed. 



Mod læren om den oprindelige helt ubundne promiskuitet 

 optraadte Westermarck 1 , som støttet paa en kritisk undersøgelse 

 af de nulevende vilde menneskers levesæt hævdede den mening, 

 at de ældste mennesker fra dyrelivet havde medbragt monoga- 

 miet, som altsaa allerede den første samiundsorganisation maatte 

 have gjort konnubialt. 



Til støtte for denne opfatning anførte Westermarck to 

 hovedgrunde, for det første den, at de anthropoide aber — ifølge 

 flere bekjendte opdagelsesreisendes iagtagelse — lever i mono- 

 gami, og for det andet den, at de laveststaaende nulevende men- 

 nesker, f. ex. Pygmæerne, er monogame. Til disse grunde føiede 

 han en tredje, nemlig den, at erfaring viser, at de vilde folk 

 holder sit konnubiale gami i ære, saalænge de endnu er uberørte 

 af civilisationen. 



Westermarcks anskuelser vandt stor tilslutning, og Wundt 

 har ogsaa i sit ovencit. verk sluttet sig til disse. Men menin- 

 gerne staar dog fremdeles skarpt mod hinanden. 



Mod Wetermarcks argumentation kan der gjøres vægtige 

 indvendinger. 



For det første kan det vel ingenlunde ansees som en kon- 

 stateret kjendsgjerning, at de anthropoide aber, eller nogle af 

 dem, lever i monogami, og selv om saa var tilfælde, vilde dette 

 lidet bevise, eftersom det ikke længer kan antages, at nogen 

 menneskeart nedstammer fra nogen af anthropoiderne, og for 

 det andet kan det heller ikke længer paastaaes, at alle menne- 

 sker tilhører samme art. Hertil kommer, at de nævnte abe- 

 arter lever, og altid har levet, i varme lande, medens ialtfald én 



1 The History of Human Marriage (1891). 



