34 PAUL WINGE [No. 4 



og levede blandt dyrene. Han fik ørnefjær istedetfor haar og 

 klør istedetfor negle ; han brølede som en oxe og spiste græs. 

 Da hævede han sit hoved og bad til den høieste Gud, hvorefter 

 han blev helbredet og atter overtog regjeringen i Babel. 



Lignende historier kjender vi fra æventyrene samt fra 

 hexeprocesserne. 



Der kan ikke tænkes en dæmondyrkelse uden en shaman 

 (troldmand), og naar kulturudviklingen er naaet saalangt som 

 ind i den totemistiske tid, har shamanen allerede erhvervet sig 

 en position, der hæver ham høit op over det øvrige folk. 



Det systematiserede delir kan naturligvis føre ham i for- 

 dærvelse, men det kan ogsaa i høieste grad begunstige hans 

 virksomhed og fremforalt systematisere methoden, med andre 

 ord danne skole. Shamanen er profeten. Han er selv tabu og 

 kan tabuere mennesker, dyr og ting. Han har raad for alle 

 sygdomme, han kan velsigne og forbande mennesker og dyr 

 saavelsom marken og dens grøde. Han kan tyde drømmene og 

 overvinde dæmonerne og løse alle livets gaader. 



Han kan ogsaa forklare fødselens store mysterium, og for- 

 klaringen er denne: 



Ligesom døden indtræder, naar sjæledyret for bestandig har 

 forladt legemet, saaledes skabes det nye liv, naar sjæledyret er 

 trængt ind i kvindens legeme. 



Dyret er saaledes ophavet baade til fødsel, sygdom og død. 

 Dette dyr er det, som raader for person, sted og stilling — alt- 

 saa totemdyret. 



Jeg mener, at jeg nu har paavist hovedleddene i den ud- 

 vikling, som fører fra iagttagelsen af respirationsfænomenet 

 til grundlæg geisen af den totemistiske dyrekultus og i og med 

 denne paavisning at have givet den rette forklaring af det 

 fænomen, som man har kaldt konceptionstotem 1 . 



1 Der har gjort sig meget afvigende meninger gjældende angaaende 

 spørgsmaalet om, hvorvidt konceptionstotem optræder primært eller 

 sekundært, samt om hvorledes dette fænomen skal opfattes og for- 

 klares. 



