1915] OM TABU OG TOTEM 35 



Godtager man denne forklaring som rigtig, bliver det efter 

 min opfatning ogsaa forstaaeligt, hvorfor den totemistiske kultus 

 i de fundamentale grundtræk overalt er den samme og saaledes 

 kan antages at være opstaaet autochtont i flere meget fjernt- 

 liggende egne. 



Jeg vil ikke gjøre nogetsomhelst forsøg paa at give en over- 

 sigt endog blot over de allervigtigste hovedlinjer i den umaade- 

 lige totemistiske udvikling, der begynder allerede i den midlere 

 stenalder og ikke er endelig afsluttet før i jernalderens første 

 tid, en tidsalder, som falder i flere historiske epoker, der saavel 

 biologisk som kulturelt indbyrdes staar langt fjernere fra hver- 

 andre end f. ex. den ægyptisk-babyloniske Oldtid fra Middel- 

 alderen og den nyere tid. I løbet af de mange aartusinder, som 

 den totemistiske tidsalder omspænder, falder saadanne omvælt- 

 ninger og fremskridt som animismens begrænsning til kun at 

 gjælde levende væsener samt dens senere overgang til fædre- 

 dyrkelse og gudetilbedelse, samt tæmningen af hysdyr, der er 

 forudsætningen baade for agerbrug med plov og for nomadeliv. 

 Begge disse to levesæt fører til opkomsten af nye næringsveie 

 ved siden af de gamle (jagt, fiskeri og indsamling af spiselige 

 plantedele) samt til anskaffelse af bedre vaaben og andre red- 

 skaber, hvilket videre leder til grundlæggelsen af haandværk. 

 De bedre vaaben og redskaber muliggjør nærkamp under kom- 

 mando, altsaa krig, og de bringer store forbedringer af bolig 

 og husgeraad. som navnlig de fastboende folk allerede i den 

 totemistiske tid fører frem til en vis fuldkommenhed. 



Alt dette tilsammen leder til en stadig fuldkomnere og større 

 enhed ved omfattende samfundsorganisation, og de nydannede 

 større samfund kommer i en mere eller mindre intim fredlig og 

 krigersk berørelse med hverandre. Krydsninger og en begyn- 

 dende raceforskyvning Ander sted, og fremmede paavirkninger 

 med nye kultusmotiver strømmer ind. Men herom mere nedenfor. 



Denne umaadelige udvikling med dens dybtgaaende bryd- 

 ninger omskaber efterhaanden samfundet, saa det i den næste 

 periode ser ganske anderledes ud end i den foregaaende; ja 

 endog det store skifte mellem matriarkat og patriarkat kan, som 



