42 PAUL WINGE [No. 4 



Men om end dyret saaledes mister sin rang som totem, ved- 

 bliver dog dyredyrkelsen i forskjellige andre former; saaledes 

 spiller den vedblivende en stor rolle under de kultiske fruglbar- 

 hedsceremonier. I tilslutning til denne udvikling opkommer sjæle- 

 vandringslæren, der lader menneskesjælen efter døden gaa over 

 i dyrelegemer og atter tilbage til menneskelegemer. Denne om- 

 flakken af menneskesjælen fra menneskelige til dyriske legemer 

 opfattes oprindelig som en lustration (skjærsild), men faar senere 

 karakteren af straf, og i denne sidste form gjenfinder vi den 

 end nu i vore folkeæventyr. I hexeforfølgelsernes tid var det og- 

 saa en udbredt forestilling, at det ved troldomsmidler var muligt 

 at omskabe mennesker til dyr. 



Forbudet mod at spise det dyr, som fordum dyrkedes som 

 totem, opretholdes meget længe udover den totemistiske tid; 

 men begrundelsen af forbudet er nu bleven en anden. Det er 

 ikke paa grund af dyrets hellighed, men fordi det er urent, at 

 Gud har forbudt sit folk at spise det. 



Det, at forestillingen om noget helligt omdannes til ideen 

 om noget ondt, skadeligt eller urent, er karakteristisk for tabu- 

 forestillingens udvikling, og aarsagen til denne omdannelse er 

 efter min mening ganske klar. 



Tabu er, som ovenfor udviklet, et udslag af skyhed, og 

 denne ytrer sig, alt efter den foreliggende situation, enten som 

 ærefrygt eller som afsky og slaar meget let over fra den ene til 

 den anden af disse reaktioner. Det er ogsaa et meget velkjendt 

 forhold, at det, som i en tid holdes helligt, i den følgende an- 

 sees som fordømmeligt. Fortidens guder bliver eftertidens onde 

 aander. 



Kultus og sexualliv er paa det nøieste knyttede sammen, 

 og en væsentlig ændring i kultus maa derfor medføre forandringer 

 i det konnubiale gami, og disse forandringer maa atter medføre 

 kultiske konsekventser. Denne proces vil arte sig forskjellig, 

 eftersom vedkommende totemistiske klan er fastboende paa et 

 mindre omraade i et jordstrøg med varmt klima og rigelig 

 næringstilstand eller er henvist til en forholdsvis fattig egn og 

 til at leve af fædrift. Dette sidste tilfælde er af særlig interesse 





