1915] OM TABU OG TOTEM 45 



lever i patriarkat, vil de snart blive paavirkede ai den høiere 

 kultur; og der behøver ikke at gaa mange slægtsled, før de kul- 

 turelt er helt overvundne ai og i stor udstrækning sammen- 

 smeltet med den befolkning, som de tidligere havde under- 

 tvunget. 



Denne sammensmeltningsproces kan imidlertid ikke gjennem- 

 føres uden svære kampe mellem matriarkatet og patriarkatet, og 

 under disse kampe, der ender med det sidstnævtes fuldstændige 

 seir, svinder de sidste rester af den totemistiske kultus. 



Den phallo-kteniske frugtbarhedskultus med dens jordgud- 

 inde maa vige pladsen for en phallisk kultus, der symboliserer 

 selve befrugtningen, og jordgudinden erstattes af en mandlig 

 guddom 1 . 



Selv hos de totemistiske samfund, som aldrig har udviklet 

 noget nomadeliv eller er optraadt som egentlige erobrere, maa 

 erkjendelsen af aarsagssammenhængen mellem parring og fødsel 

 bevirke konceptionstotems opgivelse samt matriarkatets svækkelse 

 og endelige fald. 



Vi kjender ogsaa flere exempler paa, at kampen mellem 

 matriarkat og patriarkat er helt afsluttet med det sidstnævntes 

 afgjørende seir, medens den totemistiske kultur forøvrigt endnu 

 staar i blomst 2 . 



Om dette har kunnet ske uden indgriben af en overmægtig 

 fremmed indflydelse, er et spørgsmaal, som ikke her skal drøftes. 

 Jeg vil blot bemærke, at historien, saavidt jeg ved, ikke kjender 

 noget samfund, der har vist sig istand til ved egen kraft at 

 gjennemføre en saa radikal omstyrtning af det bestaaende med 

 en derpaa følgende gjenopbygning af noget helt nyt. Jeg vil 

 dog ikke med denne bemærkning have benegtet muligheden af, 

 at differentiationsevnen under primitive tilstande kan være større 

 end under mere udviklede, og at derfor forandringer, som ikke 

 er tænkelige hos et folk, der har naaet et vist kulturtrin, vil 

 kunne gjennemføres hos laverestaaende stammer. 



1 Se min ovencit. afhandling om gonochorismen. 



2 Se Andrew Lang ovencit. 



