46 



PAUL WINGE [No. 4 



IV. 



Totemforestillingen er efter min opfatning oprindelig frem- 

 gaaet af et forsøg paa at forklare, hvorledes mennesket bliver 

 til og dør. Denne forklaring er given paa en tid, da mentaliteten 

 endnu er prælogisk, og den kan følgelig ligesaalidt være resultat 

 af en logisk deduktion som af en experimentel induktion. Den 

 beror kun paa iagttagelsen af, at visse fænomener pleier at 

 gjentage sig i en bestemt rækkefølge, samt paa forventningen 

 om, at det næste led i rækken vil komme, naar først det fore- 

 gaaende er indtraadt. 



Under den forudsætning, at en ting, som bevæger sig, uden 

 at beskaffenheden af den bevægende kraft kan erkjendes, maa være 

 et dyr, iagttager man, at der inde i mennesket befinder sig 

 noget, som bevæger sig, og at bevægelsen begynder med menne- 

 skets første indaanding og ender med dets sidste udaanding. — 

 Saalænge mennesket lever, er der noget i dets indre, som altid 

 bevæger sig, og følgelig maa der i menneskets indre hele livet 

 igjennem opholde sig et dyr. Man iagttager, at kvindens underliv 

 under svangerskabet voxer, og hun fortæller selv, at der er noget 

 inde i hende, som bevæger sig. 4 — 5 maaneder, efterat hun 

 har begyndt at føle disse bevægelser, nedkommer hun med 

 et barn. 



Væxten af kvindens underliv og hendes fortælling om foster- 

 bevægelserne forklares ud fra de givne forudsætninger ved 

 den antagelse, at der er kommet et dyr ind i hendes underliv, 

 og samtidig vækkes forventninger om, at hun skal føde 4 — 5 

 maaneder senere. 



Disse forestillinger samt en række erfaringer, som antages 

 at støtte dem, paavirkes og bearbeides af drømmene og styrkes 

 yderligere ved de sindssyges forklaringer om sine delirier. Alt 

 flyder sammen i en kultus, som dog ikke blot faar sit tilløb fra 

 denne theori om livets ophav og ende, men ogsaa fra kravet 

 paa en regulering af drifternes tilfredsstillelse; navnlig er det 



