1915] OM TABU OG TOTEM 



en ringe, til andre derimod en stor udbredelse. Hos normale 

 individer af samme art varierer driftsreaktionerne inden meget 

 snevre grænser, og vi maa antage, at de hos alle høiere hvirvel- 

 dyr er væsentlig de samme. 



Hvad der gjælder om drif terne i almindelighed, gjælder ogsaa 

 specielt om skyheden. Tabuforestillingerne er en specifik funk- 

 tion af skyheden, og denne maa til enhver tid fremkalde disse. 

 Mennesket maa saaledes have medbragt disse fra dyrelivet og 

 altsaa have været behersket af dem længe før den totemistiske 

 tid. De har ogsaa vedblevet at herske længe efter totemismens 

 fald, og de danner fremdeles i vor tid indboet i det større eller 

 mindre mørkeloft, som findes i ethvert menneskes indre. Men 

 dette indbo bestaar ikke udelnkkende af gammelt værdiløst 

 skrammel; der findes ogsaa værdier, som tjener til at vedlige- 

 holde den respektfulde ærbødighed for love, som er høiere end 

 de selvgivne. 



Ægteskabet blev jo allerede grundet i Paradiset, og de ti 

 bud blev, skrevne paa stentavler, af Gud selv overantvordet 

 menneskene under Mose besøg paa Sinai bjerg. 



Moralens bud er given som guddommelige befalinger, menne- 

 skene har at lystre; de er ikke folkeviljens selvgivne love. 



Familjelivets grundlove og de konventionelle regler for om- 

 gangen mellem kjønnene er bestemte ved moralbud, som folke- 

 viljen ikke ustraffet krænker, og tabuforbudet mod almenhedens 

 offentlige diskussion om de sexuelle spørgsmaal respekteres, saa- 

 længe samfundet er sundt, det taber først magten, naar det 

 lakker mod enden. 



