10 OLUF KOSLRUD [No. 6 



I dansk - - ikke i norsk og svensk — virkede nu videre i 

 15. og 16. aarh. en helt anden lydlov 1 , ifølge hvilken overgang 

 fra a til aa foran nd linder sted i en række ord, som band 

 ~ baand, hand ~ haand, vande ~ vaande ('vanskelighed'), and 

 ~ aand, ande ~ aande. De fleste ord paa nd har dog i skrift- 

 sproget heholdt a {brand, land, sand o. fl.). — I Iste halvdel af 

 det 16. aarh. vinder aand overtaget. 



2. hellig. 



Med hensyn til adjektivet „hellig" (heilagr, helagher, helæg 

 o. s.v.) er først at merke, at der i alle tre gamle nordiske sprog i en 

 række tilfælde under deklinationen indtræder synkope, idet 2den 

 stavelses vokal forsvinder. I vestnordisk bruges synkopen veks- 

 lende med de usammendragne former ret ofte, især i gammel- 

 norsk, men i gammelislandsk først i senere tid 2 ; foruden i hele 

 den svage deklination (determineret) forekommer den i sterk bøi- 

 ning (udetermineret) i mask. sg. dat. akk. og pl. nom. dat. akk., 

 i. fem. sg. akk. og pl. nom. dat. akk., i neutr. sg. dat. og pl. dat. 

 I fornsvensk 3 er synkopen almindelig i den svage deklination 

 undtagen i neutr. sg. nom. og pl. nom. ; i den sterke deklination 

 forekommer den vekslende med usammendragne former i mask. 

 sg. nom. akk. og pl. nom. gen. dat., i fem. sg. nom. akk. og 

 pl. gen. dat. akk., i neutr. sg. nom. og pl. nom. gen. dat. akk., 

 medens kun synkoperede former er paavist i mask. sg. dat. og 

 pl. akk. I gammel dansk findes ogsaa synkope i en række 

 tilfælde, særlig i den svage bøining, men sprogstoffet er her 

 endnu ikke saadan undersøgt, at en oversigt over forholdet 

 kan opnaaes. — Som attribut til and, ande bliver helagher paa 



1 A. Torp og H. Falk, Dansk-norskens lydhistorie, § 33, 3. Lis Jacobsen 

 f. Rubin, Studier til det danske Rigssprogs Historie 1, 41 f. 46. 90. 109 f. 

 110 f. 168. 173 f. 183. 188. 190. 197. 199. 209. 224 f. 233 f. 266. - Om 

 forholdene i de danske dialekter se Valdemar Bennike og Marius Kri- 

 stensen, Kort over de danske folkemål med forklaringer (Kbh. 1898 — 

 1912), s. 15-16 og kort nr. 2. 



2 A. Noreen, Altnorw. u. altisl. Gramm. 3 , § 123. 418, 1. 



3 Soderwall, Ordbok I, 478. 



