1915] OM UDTRYKKET „DEN HELLIGAAND" 13 



Hvad særlig angaar udtrykket den hellig aand, er adjek- 

 tivets beinings- og akcentueringsforhold her første gang rigtig 

 belyst af rektor J. Chr. Qvistgaard i Slagelse i J836 1 . „I Almue- 

 sproget paa sine Steder i Jylland finder man adskillige Side- 

 stykker, f. Ex. den gammel Mand, den sullen Ulv, den blissed 

 Hest, det vissen Blad, den grimed Koe, det ny Huus, i hvilke, 

 som i flere Udtryk, Adjeclivets Udtale efter den bestemte Artikel 

 er aldeles den samme, som efter den ubestemte, imedens der ved 

 et langt større Antal andre Adjectiver lægges forskjelligt Tryk paa 

 den næstsidste Stavelse i Adjectivet, saa at det, uagtet Endelsen 

 er den samme, vorder kjendeligt i Udtalen, saa ofte Adjectivet 

 er bestemt. Dette sidste gjelder just om Adjectivet , Hellig', i 

 hvilket den første Stavelse er acueret i det ubestemte, men 

 circumflecteret i det bestemte Adjectiv, eller, om man vil, i første 

 Tilfælde er Ordet paroxytonon, i sidste properispomenon. Æn 

 hællæ Kjæld, en hellig Kilde; æ hællæ Kjæld, den hellige Kilde; 

 æn hællæ Daa, en hellig Dag; æ hællæ Daa, den hellige Dag; 

 hællæ Dauv, hellige Dage; æ hællæ Dauv, de hellige Dage. 

 Saaledes circumflecteret eller forlænget udtaler man i de omtalte 

 Dialecter den første Stavelse i Ordet , hellig' af Hellig- Aand, hvil- 

 ket viser, at Adjectivet virkeligen skal forstaaes bestemt, og 

 at det for saa vidt sprogrigtigen burde skrives: den hellige Aand." 1 



3. den Helligaand. 

 a. dansk. 



I nordiske sprog har udtrykket „den Helligaand" sin inter- 

 essanteste historie i dansk, navnlig paa grund af modsætningen 

 mellem almindelig (østdansk) sprogbrug og jydsk 

 særegenhed 2 . Tilbageslaget efter rationalismen bragte endog 



1 Betånkninger helligede Kirken og Skolen, Indbydelsesskrift til Hoi- 

 tideligheden i Slagelse lærde Skole den 31te October 1836 i Anl. af 

 Reformationens Indførelse i Danmark, 17—18; jfr. nedenfor s. 44—5. 



2 Uvæsentlig for det skrevne udtryks historie er forskjellen mellem jydsk 

 og anden dansk i brugen af stød og i akcentuering. Vistnok over hele 

 Jylland udtales hellig med stød (V. Bennike og M. Kristensen, Kort 



