1915] OM UDTRYKKET „DEN HELLIGAAND tt 15 



then hellige ands 1 . Det 15. aarh. opviser ogsaa den barokke 

 blandingsform 2 then helliger and{h) z , then helinger* andh 5 . 



Dog vinder den jydske form stadig videre udbredelse: I 

 samme haandskrift findes i 2den troesartikel then hellighe and 

 og i 3dje artikel then helig and ved siden af then hellighe 

 kyrke 6 ; lignende blanding af ubøiede og bøiede former frem- 

 træder ogsaa i andre skrifter 7 . Men ret almindelig er ogsaa den 

 konsekvente brug af den ubøiede form: then hellig andh 8 (then 

 helig and 9 ), gen. then helligh andz s . Ved hyppig brug indtræder 

 her i 15. aarh. sammendragning af attribut og substantiv til ett 

 ord — ligedan som ved det synkoperede bøiede attribut, særlig 

 i svensk (se s. 60 f.); begge dele viser, at man opfatter udtrykket 

 som et nomen proprium (her har brugen af H eller h intet 

 at sige paa denne tid). I et religiøst samlehaandskrift fra 2den 

 halvdel af 15. aarh. fremtræder overgangen klart: then helligh 

 andh (then hellych andh, then hellich andh), then hellychandh, 

 thæn hellyandh 10 ; i litaniet i Peder Ræffs haandbog fra 15. aarh. 

 skrives oftest then hæligandh (en enkelt gang then heliandh, 



1 Gammeld. Læseb. I, 27020-23-25 (Anna Brahes bønnebog, 15. aarh.; den 

 store H- skyldes vist udgiveren). 



2 Se N. M. Petersen, Det danske, norske og svenske Sprogs Historie I 

 (Kbh. 1829), 238. 



3 Klosterlæsning I 2, 7». 29i3. 40n. 63i (legender, midten af 15. aarh.). 

 Gammeld. Læseb. I, 281 23-24 (Jesu barndoms historie, 15. aarh. ; den store 

 H- skyldes vist udgiveren). Endnu i „en ny Dagevise" i Hans Thomis- 

 søns Salmebog 1569 forekommer formen din helliger Aand (C. J. Brandt 

 og L. Helweg, Den Danske Psalmedigtning I, 51). 



4 Om -u- i 2den stavelse se Valdemar Bennike og Marius Kristensen, 

 Kort over de danske folkemål, 130 jfr. 64. 



5 Klosterlæsning I 2, 63 5— 6 . 71 29. 92 9 (legender, midten af 15. aarh.; de 

 store H- og A- skyldes vel udgiveren). 



6 Gammeld. Læseb. I, 279 9 . 14 (Marine Jespersdatters bønnebog, 15. aarh.; 

 den store H- i alle 3 tilfælde skyldes vist udgiveren). 



7 met Fadher oe Hælleg And, Klosterlæsning II, 201 30 (Henrik Susos 

 Gudelig visdomsbog, 15. aarh.; de store begyndelsesbogstaver skyldes 

 vel udgiveren), jfr. s. 14 anm. 3; thæn hellugh andh, gen. then hellug 

 ands, ib. I 2, 7 4 . 81 23. 92 4 - 5 (legender, midten af 15. aarh.; de store 

 H- og A- paa sidstanf. sted skyldes vel udgiveren), jfr. anm. 5. 



8 Gammeld. Læseb. I, 251 1 6 . 264 2 - 8 (Karen Ludvigsd.s bønnebog, 15. aarh.). 



9 ib. I, 256 7 (Peder Bæffs haandbog, 15. aarh.). 279 14 (Marine Jespers- 

 datters bønnebog, 15. aarh.). 



"> Kirkehist. Saml. I. 448. 441. 432. 436. 428 o. fl. st. 



