1915] OM UDTRYKKET „DEN HELLIGAAND" 23 



vises allerede fra 15. aarh. Vokativen, som med hensyn til sam- 

 mendragningen ikke adskiller sig fra udtrykket forresten, har i 

 gammeldansk den hestemte artikel [then hæligandh hielp oss i 

 all w or reys 1 ) ligesom i fornsvensk 2 , men fra reformationstiden 

 af erstattes artikelen den af interjektionen o eller pronomenet du 

 {idet der i begge tilfælde gjerne indskydes et adjektiv, som da 

 pleier bøies svagt), eller tiltalen indledes med Herre eller Gud 

 (eller begge ord) eller med et svagt bøiet adjektiv. PJgennavns 

 værdi har „den Helligaand" ogsaa hvor det (siden 17. aarh.) i 

 den triadiske formel bruges uden artikel : Fader, Søn oe Hellig- 

 Aand 3 . Derimod er det vistnok meningen at faa frem begge 

 ords selvstændige betydning, hvor en genitiv tager den bestemte 

 artikels plads som determinerende led: Guds hellige Aand 1626 4 . 



Blandt andre forbindelser af substantiv med attributet hellig 

 forekommer stundom i reformationsliden ogsaa udtryk, som for- 

 melt er parallele med den hellig aand, f. ex. det Hellig Alters 

 Sacrament, den Hellig scrifft 5 ; det sidstnævnte udtryk kunde 

 som bogtitel udentvil have fæstnet sig i denne form, hvis betin- 

 gelserne derfor havde været tilstede, men naar saa ikke er skeet, 

 er vel aarsagen den, at udtrykket før reformationen ikke paa 

 langt nær har været saa ofte brugt som guddomsnavnet „den 

 Helligaand" og altsaa ikke var traditionsbundet, da reformations- 

 tidens Hittigere brug af Bibelen ogsaa medførte en hyppigere 

 anvendelse af benævnelsen „den Hellige Skrift". 



Nogen regel for brugen af store bogstaver iagttages ikke i 

 reformationstiden. Naar der i udtrykket „den Helligaand" skri- 

 ves nogen stor bogstav. er det sedvanlig stor H- baade i sammen- 

 dragen og usammendragen form; i den usammendragne form 

 bliver h- og A- efterhaanden det vanlige. Ved midten af det 16. 

 aarh. vinder den usammendragne form større ruin og kjæmper 

 med den sammendragne om herredømmet; denne tager farve af 

 hin, og der opkommer en sammendragen form med h- og A- 



1 se s. 24. 2 se s. 63. 



3 Bang, Dokumenter II, 155. 234. 240. 



4 Danske Kirkelove III, 123 (forordning om bededage). 



5 Peder Palladius' Danske Skrifter I, 143. 144 (1538). Andensteds skri- 

 ver Palladius den gantsske Hellige scrifft (ib. I, 151). 



