26 OLUF KOLSRUD [No. 6 



den Hellig Adnd. I samme retning virkede vel ogsaa den i 

 ældre dansk langt sterkere udbredte skik at betone andet led 

 i samménsætninger 1 ; i 17. og delvis endnu i 18. aarh. sagde 

 man: Husgud, Brudgom, Vandstrømme, Brændoffer, Jomfru, 

 Aarsdg, Manddom, Misbrug, Modgdng, Tllflugt, Umdg, Uven- 

 ner, samtykke, indbyde, oplæse, uheldig, utvungen, velvillig, 

 stormodig, ildsindet, trofast, retvis o. s. v. 2 . Naar denne akcen- 

 tuering er bleven almindelig i „den Helligaand", kan vanskelig 

 paavises; men ved begyndelsen af 19. aarb. klages der over den 

 som en uskik ; J. P. Mynster søgte i Danmark at modarbeide 

 den ved at indføre den usammendragne form meij bøiet adjek- 

 tiv (1814) 3 . I 1915 regner Gustav Jensen i Norge Hellig Aand 

 for „utilladelig betoning" og søger at overføre hovedakcenten paa 

 substantivet 4 . Maaske hænger det sammen med denne talebrug, 

 at den sammendragne form, dels med, dels uden bindestreg, 

 kommer op igjen omkring aar 1800. I biskop N. E. Balles skole- 

 udgave af Luthers lille Katekismus 1784 skrives den Helligaand' , 

 og denne skrivemaade blev optagen af Videnskabernes Selskab 

 i Dansk Ordbog (1S02) 6 og af Chr. Molbech i Dansk Haand- 

 Ordbog til Retskrivnings og Sprogrigtigheds Fremme (1813) 7 . 

 I den sammendragne form bliver, udtrykket urigtig opfattet som 



1 Et lignende forhold er eiendommeligt for flere norske bygdemaal: jfr. 

 Amund B. Larsen, Om betoning paa andet sammensætningsled i de 

 norske bygdemaal. Festskrift til Alf Torp 1913, 36-45. 



2 Axel Kock, Historiska anmarkningar om dansk akcentuering (Arkiv 

 for nordisk Filologi 111 1886). 59-61. 82; jfr. K. Knudsen, Den lands- 

 gyldige norske uttale (Kr.a 1876), 307 — 8. 



3 se s. 31 f. 



4 Gustav Jensen, Forslag til revideret salmebok for den norske kirke 

 (Kristiania 1915), l 4 . I den verslinje i M. B. Landstads Kirkesalmebog 

 (nr. 2, v. 3) som Jensens bemerkning gjælder, er dog Helligaand ikke 

 daktylus; linjen maa skanderes: „Hérre Glid Helligaand! i Evighéd", 

 med 6 thesisstavelser ligesom i de andre vers. Den ovenfor (s. 25) 

 citerede salmelinje af J. Brnnsmand har Jensen omskrevet foratundgaa 

 daktylus-betoningeii („Hans Aand ei med synder bedrøve", nr. 511, v. 

 7); men i salmen „Saa vil vi nu sige hverandre farvel" (nr. 754) er 

 den oprindelige betoning (ovenfor s. 25) beholdt. 



5 Bang, Dokumenter II, 309. 



6 II, 546 b. 

 < s. 228. 



