1915] OM UDTRYKKET „DEN HELLIGAAND" 2/ 



normal sammensætning, og ud herfra kritiserer J. G. Lange i 

 1S32 brugen af artikelen den som en sprogfeil 1 . 



I det 19. aarhundrede skifter skrivemaaden sterkt, og meget 

 almindelig findes flere former i samme bog, dog som regel saa- 

 ledes at én har overvegten ; den Hellig Aand, den Hellig- Aand 

 og den Helligaand er de mest brugte skrivemaader. Hvilken 

 form som har været den vanligste til de forskjellige tider siden 

 1800, vil det være umuligt at sige noget bestemt om; at gjøre 

 de nødvendige statistiske undersøgelser vilde blive et arbeide, 

 hvis udbytte ikke staar i forhold til møien. Men selv spredte 

 iagttagelser peger i den retning, at formen den Hellig Aand 

 efterhaanden afløses af den Hellig-Aand, og denne atter af den 

 Helligaand, naturligvis saaledes at formerne i længere tid løber 

 ved siden af hverandre. Allerede i 1833 anser G. Molbech 2 den 

 Helligaand for at være den sedvanlige form. 



Udviklingen i det 19. aarh. gaar altsaa fuldkommen den 

 modsatte vei af den, som fandt sted i det 16. og 17. aarh. Da 

 gik man fra sammendragen til bindestregs-form og videre til 

 fuldstændig adskillelse af adjektiv og substantiv. I nyere tid har 

 man gjort omvendt, istedenfor at det naturlige vilde været, at 

 man havde holdt fast ved den usammendragne form og gaaet 

 et skridt videre i den rigtige retning, nemlig ved at tåge i brug 

 den bøiede istedenfor den gammeldagse ubøiede form. Men de 

 forsøg, som blev gjort i denne henseende, førte paa grund af 

 modstanden ikke til noget varigt resultat. 



Formen den hellige a[a)nd, som havde været ret almindelig 

 i det 15. og 16. aarh., var i over to hundrede aar saagodtsom 

 ude af kurs. Det 18. aarhundredes danske grammatikere 3 hen- 

 holdt sig endnu til formen med ubøiet adjektiv. Men allerede 

 fra 1770-aarene begynder den bøiede form at bruges af enkelte 

 forfattere. Den orthodokse sogneprest ved Trinitatis kirke i 



1 J. C. Lange, Haandbog i Modersmaalet, til Selvunderviisning og Selv- 

 rettelse, med Ordbog over Sprogfeil (Kbh. 1832), 194. 



2 Dansk Ordbog 1 (1833), 429 = 2 I (1858), 900. 



3 [J. Høysgaard,] Accentuered og Raisonnered Grammatica, Som viser 

 Det Danske Sprog i sin naturlige Skikkelse (Kbh. 1747), 55 ; Jacob 

 Baden, Forelæsninger over det danske Sprog 3 (Kbh. 1792), 119 = 3 - 4 

 (Kbh. 1801. 1813), 76. 



