1915] OM UDTRYKKET „DEN HELLIGAAND" 45 



ingenlunde finde, at forandringen „kan begrunde den allermindste 

 dogmatiske eller praktiske Misforstaaelse eller Ulempe. Jeg 

 tvivler paa, at der i det danske Sprog om nogen Gjenstand bru- 

 ges den Benævnelse: den hellige Aand, uden just om den tredie 

 Person i Guddommen, saa at der fra Sprogbrugens Side Intet 

 kan være at befrygte; og skulde den Helligaands Personlighed 

 hos nogen Protestant være tvivlsom, saa kan Opoffrelsen af et 

 dansk Bogstav virkeligen ikke redde den, og det er en sørgelig 

 eller om man hellere vil, ærgerlig Urimelighed at ville støtte et 

 Dogma paa en anomal Idiotisme". Det kunde neppe „være an- 

 det end Egensindighed, dersom man hos os vilde vrage en Daab, 

 ved hvilken' dette Udtryk [den hellige Aand] bruges i Forening 

 med Navnene: Faderen og Sønnen". 



Qvistgaards „Betænkninger" var navnlig rettet mod sogne- 

 baandsløsningens ivrige forkjæmper, Grundtvigs ven P. A. Fenger, 

 sogneprest til Slotsbjergby og Sludstrup, der allerede tidligere i 

 den saakaldte „vestsjællandske Krig" var bleven heftig angrebet 

 af Qvistgaard og andre for sine modige udfald mod rationa- 

 listerne. Fenger blev ikke Qvistgaard svar skyldig; i Lindbergs 

 Kirke-Tidemie 1 tilbageviste han i en ypperlig artikel med titel 

 „Skinnet bedrager" rektorens opfatning, at striden kun gjaldt 

 uvæsentlige ting. „En af Rationalisternes Hoved-Mænd hertil- 

 lands har fremført den Paastand, at Udtrykket: ,den hellige Aand' 

 alene bør bruges, for at det derved kan blive aabenbart, at Man 

 ikke vedkjender sig den kirkelige Lære om Treenigheden" 2 . . . 

 „Folk veed jo desuden godt, at naar Nogen, som saa ofte er 

 skeet, paastaaer, at rcvsvi-ia aywv (den Hellig Aand) i Skriften 

 ikke betyder Andet end ,det dydige Sindelag hos dem, der er- 

 kjende Christus for deres Lærer', saa kunne de, der hylde denne 

 Skrift-Fortolkning, gjerne kalde dette Sindelag hos dem selv og 

 Ligesindede ,en hellig Aand' eller: ,den hellige Aand'; menChristne 

 af vor Troe ville dog frabede sig, at faae deres Børn døbte til 

 Troen paa saadan en hellig Aand, og bede om at beholde ved 



1 Nord. Kirke-Tid. IV,79i-800. 801-16 (11. 18. december 1836 nr. 50.51). 



2 sp. 801. (Hvem den nævnte rationalist var, har ikke kunnet paavises). 



