1915] OM UDTRYKKET „DEN HELLIGAAND" 63 



mus 1689 1 og J. A. Lindbloms Katekismus 1811 med de følgende 

 oplag 2 , ligesaa Psalmboken af 1819. De nedarvede bøinings- 

 former blev opgivne af den kgl. kommissions [ikke approberede] 

 forslag til ny udgave af Katekismen 1872 3 , ligesaa i den næste 

 Katekisme-kommissions forslag, som godkjendtes af kongen 1878 4 . 

 Bibelkommissionen af 1773 beholdt den gamle kasusbøining i 

 sin prøveoversættelse, men den blev opgiven i H. M. Melins 

 oversættelse 1878 og i Bibelkommissionens prøveoversættelse af 

 N. T. 1882, som approberedes af kongen 1883. — I den svage 

 deklination af adjektiverne har man i nysvensk som bekjendt 

 valget mellem endelserne -e og -a i maskulinum; i „den Hel- 

 ligaand" er dog -e det almindelige. 



Allerede i middelaldersvensk er udtrykket „den Helligaand" 

 brugt som nomen proprium ; i Vadstena-bønnebøger fra slutnin- 

 gen af 15. og begyndelsen af 16. aarh. begynder flere bønner 

 paa en maade som tydelig viser dette: Jak takkar tik, ihån 

 hålge ande . . . ; aldra sotaste hugswalare Ihån hålge ande 

 . ■ . . ; Kom thån hålge ande . . .; ... Jac bidher til thiin, 

 fadhir oe son oe thån hålghe andh. . . .; thu thån håloghe 

 andhe, wåmlosa hwgswalare. b Eiendommelig er vokativen med 

 adjektivets bestemte artikel. 



Efter reformationen betegnes udtrykkets egenskab som navn 

 ved stort begyndelsesbogstav, i Psalmeboken 1572 og Katekismen 

 1572 h- A-, ligesaa endnu i Bibelen 1688; men allerede i 17. 

 aarh. fin des hos flere forfattere H- A- (E. Schroderus 1647, J. 

 Reenhielm 1691) 6 , og i 18. og 19. aarh. er denne skrivemaade 

 den gjængse. I nyere tid skriver dog flere h- A-, eller endog 



1 Svenska Akademiens Ordbok I, 1296. 



2 ib. I, 1296; Bang, Dokumenter I, 74. 



3 Doktor Mårten Luthers Lilla Katekes med Kort Utveckling. (Under- 

 danigst forslag, utarbetadt af dertill i Nåder utsedde Komiterade.) 

 (Stockholm 1872). 



4 Doktor Mårten Luthers Lilla Katekes med Kort utweckling. Af Kongl. 

 Maj:t den 11. Oktober antagen samt på nådig befallning utgifwen af 

 tillforordnade Komiterade. (Stockholm 1879). Jfr. Bang, Dokumenter I, 74. 



5 Svenska boner från medeltiden, 21.27-9. 25; Jungfru Marie ortagård, 

 176 f. 



6 Svenska Akademiens Ordbok I, 1316. 



