15 



bindelse omtaltes ogsaa de sammen med vrangforestillingerne 

 optrædende affekttilstande med kramper, hvorunder der fremkom 

 artikulerte lyd, samt de heromhandlede patienters tilbøielighet til 

 sprogdan neise. Idet taleren derefter omhandlet drømmenes be- 

 tydenhet for idédannelsen, fremhævet han at de sindssykes for- 

 tællinger om sine overnaturlige oplevelser maatte antages at ha 

 øvet en sterk indflydelse i samme retning som drømmene. 



I det følgende avsnit omhandlet taleren først de ældste 

 menneskeracers levesæt og henviste til at allerede disse hadde 

 forstaat at skaffe sig ild, samt hadde hat et blandet gebærde- 

 og artikulationssprog. De hadde neppe hat forestillinger om 

 nogen dyp kløft mellem dyr og mennesker, og hunden var alle- 

 rede dengang menneskets tro ledsager. 



Taleren fremhævet dernæst hvorledes allerede det primitive 

 sprog hadde git mennesket rikelig erstatning for dets daarlige 

 utstyr med naturlige vaaben, og hvorledes dettes første utvikling 

 betegner overgangen til den helt menneskelige tid, som begynder 

 med iagttagelsen av eksspirationsfænomenet. Hermed var nem- 

 lig mennesket indtraadt i den animistiske epoke. 



Vinden, eksspirationsluften, sjælen og livet opfattedes nu 

 som et og det samme, og den hele natur belivedes. Denne 

 periodes begyndelse faldt efter talerens antagelse i den ældste 

 alluvialtid og arkæologisk sammen med den neolitiske tids be- 

 gyndelse, og den varte maaske i hundretusen aar. I denne 

 periode begyndte menneskene at grundlægge en virkelig social 

 organisation og maa følgelig allerede dengang ha kjendt konnu- 

 biale gamier og en viss arbeidsfordeling mellem hordens med- 

 lemmer. 



Angaaende beskaffenheten av det konnubiale gami i den 

 animistiske tid hadde diametralt motsatte meninger gjort sig 

 gjældende. Nogen forskere antok at der hadde hersket en 

 ubunden promiskuitet, andre at mennesket fra dyrelivet hadde 

 medbragt monogamiet, som de hadde gjort konnubialt. Taleren 

 hyldet ingen av disse meninger, idet han antok at de primitive 

 menneskearter hadde hat en forskjellig fysiologisk gonochorisme 

 og levet i forskjelligartede kjønsforbindelser. Nogen hadde mulig- 



