75 



for enhver dypere indtrængen i norsk arkæologi. De er som et 

 slags „ diplomatarium norvegicum" for arkæologen. Disse til- 

 vekstfortegnelser var Karl Ryghs specialitet. Han hadde den 

 samme evne som Oluf Rygh til at gi prægnante, klare og kon- 

 centrerte katalogbeskrivelser. Det er en begavelse i det, og Karl 

 Rygh hadde denne i fuldt maal. De sidste [tilvekstfortegnelser 

 fra Karl Rygh, de fra 1912, 1913 og 1914, er likefrem mønster- 

 gyldige som kildepublikationer i norsk arkæologi. 



Det er noget betegnende i dette træk for Karl Ryghs hele 

 personlighet og virke. Han har ikke efterlatt sig store eller 

 bindsterke arbeider av banebrytende natur. Omtrent alle hans 

 avhandlinger — og det er ikke saa faa — er i en eller anden 

 form bare pnblikation av materiale, og de gjælder næsten ute- 

 lukkende det nordenfjeldske materiale. Han hadde sin genera - 

 tions respekt for kjendsgjerningen og dens mistro til spekula- 

 tionen. fantasien, digtningen. Kombinationer, slutninger henimot 

 hypoteser og formodninger, disse nødvendige frø til ny viden, 

 nye tanker, dem strødde han ingen av, fuldstændig som broren 

 Oluf Rygh, for hvem al spekulation var av det onde. Det for- 

 hindrer naturligvis ikke at han med stor interesse kunde følge 

 de nye tanker, men han var fuldt overbevist om sin egen be- 

 grænsning overfor denne art av forskningsarbeide. En kraftig, 

 selvstændig, frygtløs og energisk personlighet gik bort med 

 Karl Rygh, en videnskapens tjener og av dens trofasteste. 



Helt anderledes var Gabriel Adolf Gustafson. Som svensk 

 av fødsel og opdragelse hadde han staat betydelig nærmere 

 kilden til samtidens arkæologiske problemer og tanker. Han 

 kom alt i 1875 som 21-aaring i forbindelse med Vitterhets- 

 Akademien i Stockholm, da han fik i opdrag at gjøre utgravninger 

 paa sin fædrene ø, Gotland. Fra tidligste aar blev han saaledes 

 fortrolig med det som skulde bli hans store arbeide, de aarlige 

 utgravninger. Født i Visby 8de august 1853 begyndte han tidlig 

 at øke den utprægede interesse for oldtiden som viste sig hos 

 ham. Det er nu ogsaa et klassisk sted av Skandinaviens oldtid, 

 Visby med Gotland. Hvert skridt maatte minde den opvakte 

 skolegut om fortiden. Byens gamle ringmure med taarner og 



