97 



medalje og kort eiter trykt som universitetsprogram. Selv 

 ikke-matematikere vil med utbytte læse denne bok om den unge 

 franske ingeniørofhcer, som eiter Napoleons felttog i 1812 sat 

 som fange paa de russiske stepper, og der, med støtte kun i 

 halvglemt erindringsstof fra sine læreaar ved Ecole Polytechnique, 

 gik løs paa det ene geometriske problem vanskeligere end det 

 andet, først efter de tungvindte analytiske metoder, som han 

 hadde fra skolen, for saa efterhaanden at utvikle sig sine nye 

 syntetiske metoder, der gjør det mulig saa at si umiddelbart at 

 se de resultater som man før kun kunde naa gjennem de be- 

 sværligste regninger. 



Men Holsts tanker gik videre end kun til dette, at skildre 

 den nyere geometris grundlægger og hans verk. Han vilde selv 

 fortsætte det. Det er de geometriske figurers saakaldte „ projek- 

 tive" egenskaper som egner sig umiddelbart til behandling efter 

 Poncelet og hans efterfølgeres metoder. Naar det gjælder de 

 „metriske" egenskaper, er man atter henvist til den besværlige 

 regning. Her var det Holst grep ind, idet han visste at de 

 analytiske metoder kunde erstattes ved syntetiske, som berodde 

 paa en original anvendelse av de imaginære størrelsers betydning 

 i geometrien. Sine første resultater meddelte han i sin faa aar 

 efter fuldførte doktoravhandling „Et par syntetiske metoder til 

 studiet av metriske egenskaper". Men her skulde det bli med 

 en glimrende begyndelse. Hans drøm at skrive et verk „Traité 

 des propriétés métriques des figures", der skulde være et side- 

 stykke til Poncelets fundamentalverk „Traité des propriétés pro- 

 jectives des figures", skulde aldrig gaa i opfyldelse. Tiden da 

 han kunde faa samle sine kræfter helt paa en opgave av 

 dette omfang, skulde aldrig komme. Sterke naturer kan holde 

 det gaaende nogen ungdomsaar med skolearbeide dagen igjennem 

 og videnskabelig tænkerarbeide i aften- og nattetimerne. Men 

 i længden gaar det ikke. Den trætte hjerne kan ikke tænke de 

 nye tanker. Det nytter ikke at ta den sterkeste vilje til hjælp. 

 Naturen sætter sine ubønhørlige grænser. Kun altfor mange 

 vet at fortælle om en knæk for mange aar. eller for hele livet, 

 erhvervet i denne fortvilede kamp ut over grænsen av sine kræfter. 



7 



