1922] TONELAGSTILHØVE I R1NDALSK. 33 



B. Største lydstyrke nokonstad millom 70 og 125 mm.? kanskje 

 millom 70 og 88 mm. (?). 



C. Vokalen byrjar og endar med nokso djupe staup; orsak — 

 skifte av tungestilling? — Tri steg i tonestigninga åt voka- 

 len (staup eller svokk); det fyrste og det siste er dei dju- 

 paste. b-en hev vore uttala utan stemmelyd. ø mesta 

 4 /io sek. 



11,2. bøH (utt. bøøt: = bøte, infinitiv). 



Ord med „tviteken vokal" ; utt. som 2-stavingsord med en- 

 kelt tonelag. (' = uppatt-tak av vokalen). 



A. Ser ut til å vera riktig bra. 



B. Største lydst. vel helst millom 80 og 100 mm. Lydforsterk- 

 ning burtimot slutten av vokalen, ved 135 mm.?. 



C. Langt, fallande forslag (dis — H). Bratt stigning millom 120 

 og 128 mm. (Vektlaus tonebandstraming millom fyrste og 

 andre delen av den tvitekne vokal? Stign. 15:8). Til ' 

 svarar umlag 33 mm. (?), = ca. 28 %. (H — dis == 1 — 3). 



II, 3. bøt; same ord som i II, 1, men uttala med „brote" tone- 

 lag o : einstavingstonelag uttala med lydforsterkning burtimot 

 slutten av vokalen 1 . 



A. b-en hev ufullstendig eller ujamn stemmelyd. 



B. Største lydst. kanskje ved 90 — 95 mm.. Kvar lydforsterk- 

 ninga mot slutten av vokalen hev vore, er vandt å gjeta på; 

 kanskje hev det vore ved 155 mm. (grunt, svokk der). 



C. Stemmeband-slakking framanfor t. 



II, 4. s;læpp (slepp, presens av sterkt verb). 



Einstavingsord; vanleg einstavingstonelag. 



A. Riktig bra. 



B. Største lydst. ved 90 mm.? (millom 90 og 115 mm.?). 



C. Staup for konsonanten l (stemmeband-slakking med etter- 

 fylgjande straming). — Stemmeband-slakking mot slutten av 

 vokalen (framanfor den klanglause konsonanten jj). — æ: p 

 umlag som 1:2. Vok. æ hev fått litt under 2 / 10 sekund; 

 kons. p umlag 3V 2 tiandedels sek. 



1 Sml. „god", „stor" o. 1., Broch & Selmers fonetikk side 108. 

 Vid.-Selsk. Forh. 1922. No. 1. 3 



