10 



Norge, Sverige og Finland, dækkes vegetationens kalibehov 

 øiensynlig helt overveiende av kali som skriver sig fra glimmer- 

 mineraler. 



Disse resultater er i overensstemmelse med, at flere uten- 

 landske forskere har fundet at glimmermineraler lettere end 

 feltspat avgir sit kaliindhold til plantene, ogsaa ved direkte 

 vegetationsforsøk. Man kan si at glimmerminalenes kaliindhold 

 opløses 10—50 ganger hurtigere end feltspatens. 



Resultatet er av væsentlig interesse for norske landbruks- 

 forhold. Over store omraader i Norge findes der i berggrunden 

 praktisk talt bare glimmermineraler som oprindelig kalikilde, 

 nemlig i de distrikter hvor fjeldgrunden bestaar av glimmer- 

 skifre og lerglimmerskifer. Kalifeltspat er her ofte helt fra- 

 værende, mens glimmermineralenes mængde ofte gaar op til 

 over 50 vegtsprocent. Dette gjælder for eksempel for en række 

 av øene i Boknfjorden ved Stavanger, Rørostrakten, Guldalen, 

 Selbu,. distriktene øst for Trondhjemsf jorden. Praktiske land- 

 brukserfaringer synes at tyde paa, at jordens kalitrang er liten 

 hvor der forefindes store biotitmængder. 



Man kunde tænke sig den mulighet, at biotit eller knuste 

 biotitrike bergarter kunde faa anvendelse som jordforbedrings- 

 middel. Ogsaa en kemisk ekstraktion eller opslutning av kali- 

 indholdet i glimmermineraler er teknisk gjennemførlig. Som 

 opslutningsmidler under norske forhold kunde man specielt tænke 

 paa salpetersyre, svovlsyre, svovlsyrling, celluloselut eller kalk- 

 melk, som alle er egnet til opslutning av glimmer. 



Foredraget fremkaldte bemerkninger av dr. Buchholz, 

 hvortil foredragsholderen replicerte. 



Fællesmøte. 3dje februar. 



(Fung. præses: Falk. Generalsekretær: Johannessen). 



(Tilstede : Aall, Broch, Brun, A. Trampe Bødtker, Falk, Fett, 

 Grade, H. Goldschmidt, H. H. Gran, Guldberg, Holth, Holtsmark, 

 D. Isaachsen, Johannessen, Johnsen, A. Kjær, Kont, Motzfeldt, 

 Mowinckel, Reusch, Rudberg, Seip). 



1. A. Trampe B ø d t k er holdt et foredrag : Kvindeskjønhet 

 i litteraturen fra Homer til renæssansen. Den homeriske tid 

 fremstillet skjønheten i enkle, store linjer, mest ved epiteter. 



