66 



nasjonene på den ene siden av krigslinjen, de seirende entente- 

 nasjoner, og til dem som hadde stått helt utenfor krigen. 



Den humanistiske organisasjon, den som har fått navnet 

 Union Académique Internationale, blev dannet på dette grunn- 

 lag i Paris den 18de oktober 1919. De som var med og stiftet 

 den, var representanter for videnskapsselskaper i Belgia, Dan- 

 mark, de Forente Statene, Frankrike, England, Grekenland, Italia, 

 Japan, Nederland, Polen og Russland, — tilsammen altså 11 land. 

 Statuttene som blev vedtatt, sier ikke uttrykkelig at videnskaps- 

 selskaper i land på den motsatte siden, altså i Tyskland og de 

 gamle østriksk-ungarske stater, ikke skulde få være med. Men 

 det blev fastsatt at nye selskaper bare kunde bli optatt med tre 

 fjerdedels flertal, og innbydelse til straks å træ inn blev bare 

 sendt til forbundsfeller og nøitrale. 



Statuttene av 1919 angir uttrykkelig de videnskaper som 

 Unionen vil arbeide med : filologi, arkeologi, historie, filosofi, stats- 

 og samfundsvidenskap. Det er av særlig interesse å nevne at Uni- 

 onen ikke avgrenser sig til de rene videnskapsselskaper, de som 

 går inn under betegnelsen » akademi «. Statuttene tillater tvert- 

 imot optagelse av selskaper mecl videnskapelige formål som ikke 

 omfatter bare aktive videnskapsmenn. En rekke amerikanske 

 foreninger av dette slag medvirket allerede ved grunnleggelsen,, 

 og for Norges vedkommende vil det si at foruten Videnskaps- 

 selskapet i Kristiania vilde f. eks. det Kgl. Norske Videnskapers 

 Selskap i Trondhjem, den Norske Historiske Forening eller det 

 Orientalske Selskap kunne træ inn. I tilfelle av at således flere 

 foreninger i ett og samme land ønsker å være med, må de slå 

 sig sammen i en nasjonal gruppe og velger tilsammen ikke mer 

 enn to delegerte ; for prinsippet er at hver nasjon, stor som 

 liten, bare skal ha to stemmer i Unionen 1 . En slik nasjonal 

 gruppedannelse kan ha sin økonomiske betydning, idet med- 

 lemsavgiften like-ens er den samme for alle land, — 2000 francs 

 om året. 



Den nye Union har efter statuttene sitt faste sæte i Bryssel. 

 Organisasjonen har således et uforanderlig midtpunkt og har 

 den styrke som dermed følger. Men valget av Bryssel har 

 riktignok visse uleiligheter, idet organisasjonen efter belgisk lov 



1 Dette er en bemerkelsesverdig forskjell fra den naturvidenskapelige 

 sammenslutning; der er stemmene fordelt efter nasjonenes folketall. 



