73 



andre vil på visse vilkår ha åpnet adgang til å la fremmede 

 museer eller biblioteker få del i slike antikviteter. Spørsmålet 

 skal derfor bli diskutert videre, og det interesserer jo også oss 

 i nogen grad, — professor Eitrems nylige erhvervelse av » papyri 

 Osloenses« har ennog gjort det aktuelt for oss: skal vi for frem- 

 tiden være utestengt fra slike erhvervelser? 



Hermed tror jeg å ha gitt et tilstrekkelig fyldig overblikk 

 over arbeidet i den nye Union Académique Internationale. Det 

 er klart nok at her er ymse ting som vi i vårt land ikke kan tenke 

 på å være med i, og jeg har pekt på åpenbare mangler ved 

 Unionen. Men på den andre siden tror jeg å ha vist at vi 

 kunde hatt interesse av en virkelig aktiv deltagelse i flere saker. 

 Da er det imidlertid nødvendig, ikke bare i ny og ne å sende 

 en tilfeldig delegert til et møte, men liksom de andre land å 

 opnevne to faste representanter som har sakkunnskap til å være 

 med i alle forhandlinger, både de forhånds og de på møtene, — 

 foreløbig altså helst en filolog og en arkeolog. Først da kan det 

 bli noget praktisk utbytte også for vår part av det internasjonale 

 samarbeide, og først da blir det mulig for oss å hevde oss på 

 en nasjonalt verdig måte. Vi må her få plan istedenfor plan- 

 løshet, og vi må være villige til at ofre både det arbeide og de 

 penger som skal til. Vil vi ikke det, får vi heller melde oss fra 

 og offentlig erkjenne oss som quantité négligeable. 



