80 



kynder. Skjønt vel de færreste hadde nogen synderlig klar 

 forestilling om arten av hans storverk, blev han netop i kraft 

 av dette den store skikkelse. Ikke ved aandfuldhet, ikke ved 

 originale eller nye tanker om liv og kunst, ikke som forkynder 

 av historien eller som revser i politik vandt han sit ry. Det 

 var som Sveriges fornforsker alene han helt og holdent skapte 

 sig sit store navn. 



Oscar Montelius fik den lykke at komme til i en tid da 

 arkæologien trængte hans begavelses art for at reddes ut av en 

 slags sagastilforsumpning. Ved midten av forrige aarhundrede 

 stod den viden skabelige arkæologi i alvorlig fare for at miste 

 sig selv mellem historiske og mytologiske spekulationer. Med 

 Oscar Montelius, barn av naturvidenskapens store fremstøt, 

 student i de aar da »Arternes oprindelse* fremkom, ung med 

 alle de nye tanker i dens følge, med ham fik arkæologien sin 

 gjenreisning. Man kan gaa endnu længer ved at si at Oscar 

 Montelius har skapt den forhistoriske arkæologi som videnskap, 

 at han ved sin ensidige, intense og agitatoriske betoning av 

 det ene fornødne, en kronologi paa grundlag av den typologiske* 

 metode, har løftet arkæologien op paa et høit nivåa og befriet 

 den fra det præg av dilettantisk antikvarsværmeri som i sin tid 

 hadde baaret rike frugter, men som ved hans komme bare 

 lignet et forfaldent gammelt træ med sprikende grener og med 

 sure frugter. Hvorvidt Oscar Montelius av utdannelse var 

 naturvidenskapsmand, vet jeg ikke; at han var det i aand og 

 sandhet, vet vi alle. I utformningen av arkæologiens metode, 

 den typologiske, helt knyttet til hans navn, skapte han et system 

 for arkæologien ganske saa uttømmende og ganske saa lovmæs- 

 sig som palæontologien har skapt sit system for livets historie 

 paa jorden. Hele hans opbygning av forhistoriens skeiet, hans 

 tankeform er naturvidenskapens, og fremfor alt dens specielle 

 form Darwinismens. For ham ligger i serier av spænder 

 (fibulaer), vaaben, ornamenter, redskaper og husgeraad alle 

 typene ved siden av hverandre med de fineste overganger fra 

 led til led, umerkelige som ændringer i sneglens vindinger eller 

 pattedyrenes hodeskaller. Den menneskelige forfængelighet i 

 utsmykningen av sikkerhetsnaalen (fibulaen), haandverkerens øie 

 og kunstnerens haand blir brikker i et spil med love, hvis 

 kræfter ligger skjult i naturens dyp. Kulturens smaa og store 

 frembringelser nærmer sig langt mere en slags zoologisk proces, 



