102 



Han var en meget alsidig interessert mand ogsaa utenfor 

 sin videnskap, hvilket var saa meget merkeligere som han 21 

 aar gammel paa grund av sterk forkjølelse blev døv for resten 

 av sit liv. Hans hustru og 3 barn samt enkelte venner be- 

 nyttet fingersproget for at tale med ham, men ellers hadde han 

 lært sig at se paa den talendes mund hvilke lyd der var ut- 

 talt. At denne døvhet voldte ham megen møie og mange plager 

 vil let forstaaes, især da han hadde varm kjærlighet for musik, 

 men var forhindret fra at nyde den. Det var saa meget merke- 

 ligere, at han trods disse plager kunde bevare sit venlige 

 humør og sin humoristiske sans. 



Han var interessert friluftsmenneske og hadde en levende 

 kjærlighet til naturen; dette hang sammen med at han var 

 ivrig og dygtig Jæger, men tillike varm naturbeskyttelsesven, 

 hvilket fremgaar av hans lille skrift: »Hafva djuren råttighet 

 att lefva?« 



Nat horst var meget energisk i sine anskuelser og særlig 

 en varm fædrelandsven, som uræd tilkjendegav sin mening 

 naar han trodde at det trængtes. Han var sine venners ven 

 i høi grad og skydde ingen møie hvor det gjaldt at hjælpe 

 dem, men han kunde ogsaa være en skarp polemiker, hvor han 

 mente der var noget som burde klandres. 



At han tillike var poet og blandt andet anonymt hadde ut- 

 git et litet hefte med digte »Skålvande strångar«, var der kun 

 meget faa der visste, ti han talte yderst nødig derom selv, 

 men det var jo meget naturlig med hans fine, følsomme natur. 



Nathorst var overalt i verden høit anset paa grund av 

 sine videnskabelige fortjenester og var derfor kaldet til æres- 

 doktor ved universitetene i Cambridge, Greifswald, Kristiania 

 og St. Andrews-universitetet i Skotland, samt indvalgt som med- 

 lem av en mængde lærde selskaper; desuten hadde han allerede 

 1870 erholdt det danske »Videnskabers Selskabs Sølvmedaljes 

 1904 Lyell-medaljen fra »Geological Society*, London og 1912 

 Wahlbergska Minnesmedaljen i Guid fra Vetenskaps-Akademien 

 i Stockholm. Et stort antal slegter og arter av levende og fos- 

 sile dyr og planter, saavelsom arktiske geografiske navne er 

 opkaldt efter ham. 



I de sidste aar var han meget plaget av sygdom, hjerte- 

 svakhet og blodmangel hadde brutt den før saa livsfriske mands 



