107 



kommer han til det resultat, at Snorre ikke oprindelig har indtat 

 nogen saga om Olav den Hellige i Hkr., da han tænkte paa at 

 skrive Olavssagaen som et eget verk. Naar sagaen om Olav 

 mangler i Codex Frisianus, som isteden kun har den anvisning: 

 »Her skal inn koma saga Olafs konungs hins helga «, tænker 

 Gjessing sig endog muligheten av at denne anvisning skriver 

 sig fra Snorre selv, og at Snorre saa senere har optat sagaen 

 i Hkr., men naturligvis med uteladelse av dens da overflødige 

 indledningskapitler og med nogen andre ændringer. At gaa 

 nærmere ind paa Gjessings detaljundersøkelser om dette emne 

 lar sig ikke gjøre i en oversigt som denne, og jeg skal blot tilføie 

 at A. D. Jørgensen og efter ham Sigurdur Nordal gaar endnu 

 videre end Gjessing; de betragter den særskilte Olavssaga som 

 et verk av Snorre der er ældre end Heimskringla. 



Gjessings 3dje monografi i »Undersøgelserne« er viet Yng- 

 linga saga. Den gir en sammenligning mellem Yngiinge-rækken 

 og sagnene om Ynglingene i Hkr. og i andre tilsvarende æt- 

 rækker og sagn i den gamle literatur. Hans resultat er at Snorre 

 ved siden av skaldedigte og mundtlig tradition har benyttet 

 skriftlige kilder, saasom en Ynglinge-række av Are med til- 

 knyttede sagnnotiser, stykket »Af Upplendinga konungum«, 

 original eller en paralel, og en Skjoldungasaga. Stykket »Af 

 Upplendinga konungum« kan dog Snorre ikke. ha benyttet, hvis 

 Finnur Jonsson har ret i at det neppe er ældre end Heims- 

 kringla. Storm regner som Ynglingasagaens kilder den saakaldte 

 Historia Norvegiæ, Tjodolvs vers, en Skjoldungasaga og Ares 

 Islendingabok samt løsere sagn. 



Den sidste og største monografi i »Undersøgelsernes« Iste 

 del behandler Halvdan Svartes og Harald Haarfagres saga. 

 Ved en indgaaende sammenligning mellem de forskjellige be- 

 handlinger av dette stof kommer Gjessing til det resultat, at 

 Ynglingasaga, Halvdans saga og Haralds saga i Hkr. skyldes 

 et fortløpende forfatterskap, at hovedkilden maa antages at være 

 en ældre skreven Halvdans og Haralds saga, og at hertil kommer 

 andre kilder, hvoriblandt en fællestekst for Ågrip og Fagrskinna, 

 samt Jarlasagaen. Som en løs gjetning tænker han sig at vi i 

 den nævnte fællestekst har levninger av Ares ældre islendingabok 

 for kongesagaens vedkommende, og at den ældre skrevne saga 

 er Ares egen senere utarbeidelse av konunga æfi. Storm antar 

 som kilder for Halvdans og Haralds saga Agrip, Fagrskinna, 



