120 



dets plads i overleveringen av de svenske lover 1 , og det lykkes 

 ham at gjøre sandsynlig at dets milieu er vestgøtsk, og at det 

 har nær sammenhæng med de brudstykker av den ældste Vest- 

 gotalag som i 1840-aarene blev opdaget i det norske Riksarkiv. 

 Otto von Friesen, som — henved 60 aar efter P. A. Munch's 

 behandling av emnet — indgaaende paany har gransket frag- 

 mentene av den ældste Vestgotalag, yder L. stor anerkjendelse 

 for hans »med ratta prisade undersokning*. 



Tilbake til slutningen av 70-aarene kan man ogsaa følge L.s 

 interesse for runeforskning. I 1878 hadde Sophus Bugge i sit 

 berømte arbeide om runeindskriften paa Rok-stenen i Ostergotland 

 tolket de væsentligste avsnit av denne vor merkeligste runeind- 

 skrift, og i den diskussion som nu fulgte, tok L. del, først i 

 avhandlingen »Om R6kstenen« (Antiqv. Tidskr. VI, 2, 1S80) og 

 senere i »Bidrag till tolkningen av R6kstensinskriften« (Nord. 

 studier tillegnade A. Noreen, Upps. 1904). Det er de omstridte 

 lønruner i Rok-indskriften som L. med iver kaster sig over, og 

 tolkningen av dem har han, navnlig i det andet av disse skrifter, 

 ført ind paa nye veier ved sine indtrængende og skarpsindige 

 granskninger. Ogsaa til løsningen av mange andre runeind- 

 skrifter har L. git bidrag. Særlig vendte han sig med for- 

 kjærlighet mot lønruneindskriftene. Ved at studere dem i deres 

 fulde sammenhæng og utdra de almindelige regler for lønrune- 

 skrivning i det hele har han i høi grad fremmet vor indsigt 

 paa dette tidligere forsømte omraade. Det meste av disse studier 

 magtet han ikke selv at offentliggjøre, men han har efterlatt 

 sig meget i manuskript. Deriblandt ogsaa en behandling av den 

 grønlandske Kingiktorsoak-indskrift, som ganske særlig maatte 

 interessere os, da den ikke bare indeholder et forsøk til løsning 

 av lønrunene sidst i indskriften, som tidligere hadde været op- 

 fattet som taltegn, men ogsaa beskjæftiger sig med det norske 

 sprog paa Grønland i den senere middelalder. L.s behandling 

 av denne indskrift kjendes bare fra et avisreferat av et foredrag 

 han i 1906 holdt i Fornminnesforeningen i Stockholm (Sv. Dagbl. 

 14 /3 1906); men derigjennem er den dog kommet til offentlig- 

 hetens kundskap, og f. eks. Nansen har kunnet ta hensyn til 

 den i sin bok »Nord i taakeheimen«. 



1 Jfr. ogsaa avhandlingen »Om 1607 års upplaga av Uplandslagen« (Upps. 

 univ. årsskr. 1880). 



