121 



Videre skal av L.s runologiske arbeider fremhæves hans 

 paavisning — omtrent samtidig og uavhængig av Wimmer — av 

 at den bekjendte omfangsrike indskrift paa døpefonten i Åkirkeby 

 kirke paa Bornholm er avfattet i gammelgotlandsk (gutnisk) 

 sprog. Og endelig skal nævnes L.s foredrag i 1905 — des- 

 værre bare kjendt fra et maskinskrevet referat, besørget av ham 

 selv og tilstillet en snævrere kreds av interesserte — om de 

 eiendommelige og dunkle runeindskrifter paa Stentoften- og 

 Bjorketorp-stenene i Bleking, da det paa en viss maate er karak- 

 teristisk for L.s forskninger i de senere aar: han vil faa stenene 

 til at fortælle om en kong Hathuwolf, Hariwolfs søn, som skal 

 ha ordnet det retslige forhold mellem landets oprindelige ind- 

 vaanere og indvandrede eruler og stillet den nye lovgivning 

 under overnaturlig beskyttelse. Denne opfattelse har ikke trængt 

 igjennem; men hans tanker har virket vækkende paa senere 

 forskninger i Sveriges forhistorie. 



Likesom runeindskriftene gav ogsaa stedsnavnene L. stof 

 til historiske funderinger. Et arbeide som har vakt berettiget 

 opmerksomhet, er den lille opsats i Arkiv f. nord. filol. X, 1894: 

 »Svenska ortnamn på skiulf [skælf]. (Ett bidrag till Skilfin- 

 garnas restauration)«. Fra Béowulf kjendes Scylfingas som 

 navn paa sviarnes gamle kongeæt (den som senere kaldes Yng- 

 lingerne). Scylfingas er avledet av et ord som i nordisk form 

 lyder skjalf (jfr. Lidskjalv), og ved en fyndig hypotese kom- 

 binerte L. ættenavnet med svenske, specielt upplandske steds- 

 navne som indeholder dette navneled : Skilvingerne var ætten 

 paa kongssætet Skjalv. 



Det var naturlig, at L. ogsaa maatte beskjæftige sig med de 

 direkte oplysninger som klassiske forfattere bringer om de 

 svenske folkestammer i forhistorisk tid. I 1894 utgav han i 

 »Svenska Landsmålen« (XIII, 9) det vigtige arbeide »Om de 

 ostskandinaviska folknamnen hos Jordanes« 1 . Den smukkeste 

 paavisning der er vel den, at Jordanes's Fervir er indbyggerne 

 av Fjåre hårad i Halland. — I sammenhæng hermed blir ogsaa 

 at nævne en liten studie med titel »En fornnorsk tradition om 

 Trøndelagens kolonisering från Sverige profvad och styrkt« (i 

 skriftet »Om Sveriges integritet. Några svensk-norska sporsmål«, 

 Stockh. 1905) 2 . 



1 Jfr. ogsaa en opsats om samme emne i »Fornvånnen« 1907. 



2 Jfr. den herpaa følgende polemik med Andr. M. Hansen i «Samtiden- 

 1905—96. 



