Innledning. 



x anken om å oprette et „Norsk Fonogram-Arkiv" er et 

 par år gammel. Den 5 / 3 1921 fikk Det Fonetiske Institutt 

 arrangert et møte på Universitetet, hvor en rekke interesserte 

 sprogforskere og fonetikere, samt dialektgranskere, innfant sig 

 for å drøfte muligheten av å oprette et slikt arkiv, som på 

 grunnlag av en ensartet tekst skulde søke å få optatt glyfiske 

 dialektprøver fra forskjellige deler av vårt land. Forbilledet hal- 

 den hele tid vært de optagelser som „Wiener Phonogramm- 

 kommissionen" (Ak. der Wissenschaften) har gjort, og da vesent- 

 lig de tyske (germanske) dialektformer, og i første rekke igjen 

 de „40 Wenkersche Såtze". 



De synspunkter som er blitt gjort gjeldende ved avfattelsen 

 av disse firti setninger har delvis også vært bestemmende for 

 Norsk Fonogram-Arkiv. — Resultatet av møtet den 5 / 3 21 var 

 vesentlig det, at der blev besluttet nedsatt en komite bestående 

 av professor Hægstad, dr. Amund B. Larsen, samt forfatteren, 

 som skulde forsøke å få avfattet en enhetlig tekst, som uten 

 større vanskelighet kunde legges til grunn for våre hjemlige 

 målprøveoptagelser, både i by og på land. Som man vil kunne 

 forstå, støter en sådan avfattelse av en enhetlig tekst på adskillige 

 vanskeligheter i et land som vårt, hvor vi har de to målformer. 

 Jeg er overbevist om at landsmålsformen i de fleste tilfelle vil 

 bli valgt som utgangspunkt for transkripsjon til bygdemål, og det 

 både på vestland og østland, men byene, og enkelte østlands- 

 bygder vil vel rimeligvis velge riksmålsformen. Mange vilde 

 kanskje innvende at der uten overstigelige vanskeligheter skulde 

 la sig sammenstille en grunntekst som i stilistisk og sprog- 

 lig (lingvistisk og morfologisk) henseende var i samklang med 

 begge målformer. Men det er lettere sagt enn gjort, for man 

 må erindre hvilke vanskeligheter det er forbundet med. innenfor 

 en kort teksts ramme å få samlet, vel å merke ikke en ramse 



