1923] BERETNING NR. 1 FRA NORSK FONOGRAM-ARKIV. 5 



være tilstede, men da er man jo i den heldige situasjon å kunne 

 avhøre platen som jo til enhver tid gjengir det engang talte 

 fonem paa nøiaktig samme måte. Kontroll vil naturligvis også 

 til enhver tid kunne øves av våre spesialister på dialektforsk- 

 ingens område, som forutsettes å ville stå i en stadig og intim 

 kontakt med Instituttet og dets arbeide. I regelen vil man vel 

 måtte forlange at Grunnteksten først transkriberes av angjel- 

 dende forsøkskandidat og så blir forelagt vedkommende dialekt- 

 spesialist til godkjennelse, før man går til den glyfiske fiksering. 

 Jeg går nu over til å gi en kort beretning om den norske 

 grunntekst og dens tilblivelse. Egentlig må man her ikke tale 

 om én, men om to tekster, for det første en samling norske 

 ordsprog, ialt 62, som optas med tallordene foran hvert enkelt, 

 hvorved man jo får en verdifull forøkelse av ordmaterialet, og 

 dessuten meget nyttige fikseringspunkter ved gjengivelsen. Man 

 kan jo på denne måte finne sig lettere tilrette på platen og ut 

 fra et vilkårlig punkt finne frem til det ord eller den setning 

 som man søker. Ved hjelp av en sindrig innstiller kan man 

 også innstille stiften på å repetere et visst bruddstykke av platen 

 så mange ganger man vil. Disse 62 setninger, som tilsammen 

 er noget lengre enn Wenkers 40, får god plass på en dobbelt- 

 spilt plate, 1—30 på den ene og 31 — 62 på den annen. Dette 

 materiale vilde selvfølgelig i og for sig være tilstrekkelig til å 

 gi et nogenlunde godt billede av de fleste dialektiske eiendomme- 

 ligheter, som tidligere fremholdt. Men foruten disse isolerte set- 

 ninger har vi også optatt en sammenhengende fortelling, likeledes 

 på en dobbeltspilt plate, hvad der forøvrig inngikk i den plan 

 som blev drøftet og akseptert på møtet den 5 /3 21. Denne for- 

 telling („Fra ungdomsliv og ferier"), har selvfølgelig meget større 

 betingelser for å møte interesse i videre kredser. De syns- 

 punkter som har været bestemmende ved avfattelsen av denne 

 fortelling, er vesentlig følgende: å skape en tekst som kunde gi 

 et nogenlunde full-lødig uttrykk for de vesentlige sprogeiendomme- 

 ligheter i vårt vidstrakte land, ved havet og på fjellet, ved fisket 

 og ved gårdsbruket, med enkelte av de viktigere tekniske ut- 

 trykk for det daglige livs redskaper og fenomener, som frembyr 

 leksiko-geografisk interesse. Selvfølgelig kan man ikke her vente 

 noensomhelst fullstendighet, men denne tekst har ihvertfall det 

 fortrinn fremfor den annen, ordsprogene, at man med den som 

 grunnlag kan drive visse setningsfonetiske, rytmisk-melodiske 

 undersøkelser, som i de usammenhengende ordsprog selvfølgelig 



