1923] BERETNING NR. 1 FRA NORSK FONOGRAM-ARKIV. 9 



som vi visst all kan spore den på enkelte steder, vil i tidens 

 løp kunne gjøres til gjenstand for inngående undersøkelser. Vi 

 vil ennvidere kunne se palataliseringens stadig omsiggripende 

 infeksjon av et målføres lydverk og konstatere de forskjellige 

 stadier fra den svakeste påvirkning til den fullstendige omleg- 

 ning av en bestemt lyd i „j-leiet" for å tale med Storm. Og 

 vi vil også kunne følge den retrograde bevegelse, slik som like- 

 ledes alt Storm i „Norvegia" har konstatert den for enkelte 

 norske dialekter, hvorledes i-holdigheten av en konsonant f. eks. 

 cl kan felles ut i tidens løp, så at resultatet blir en depalatalisert 

 klusil d, fulgt eller foregått av den utfelte palatallyd j. 



Mange andre ting vil vi også kunne forfølge utviklingen 

 av, og derved gagne den gren av sprogvidenskapen som man i 

 den senere tid har benevnt den „evolutive fonetikk", og som har 

 sine største og mest lysende navn å opvise i Frankrike. — Jeg 

 skal imidlertid ikke fortape mig i fjerne fremtidsutsikter, men 

 jeg vil bare anføre ennu en enkelt ting, nemlig følgende: Den 

 eksperimentelle fonetikk står ennu på begynnerstadiet, og man 

 kan forhåbentlig vente sig meget mere av den enn hvad man 

 kanskje kunde være berettiget til å slutte av de for den ling- 

 vistisk-filologiske sprogforskning ikke sjelden nokså magre og 

 golde resultater, som man finner i denne videnskaps tidsskrifter. 

 Og ennu vil jeg peke på en liten ting som jeg synes er et 

 nokså vektig argument likeoverfor alle dem som kanskje synes 

 Norsk Fonogram-Arkivs arbeide trekker store veksler på evig- 

 heten, veksler som vi kanskje ikke vil se innfridd før enn om 

 50 eller 100 år, og at de positive, foreliggende resultater kanskje 

 synes nokså tarvelige og lite fruktbare for sprogvidenskapen, 

 nemlig dette: 



Hvad vi her har optatt på en plate, er å sammenligne med 

 en vare som opbevares hermetisk på glass eller i en boks. JNår 

 denne vare tas frem i dagens lys om så og så mange år, er 

 det ikke urimelig, at datidens eksperimentelle undersøkelses- 

 teknikk er nådd uendelig meget videre enn der hvor vi nu står, 

 og fremtidens fonetikere vil derfor sikkert kunne nyttiggjøre sig 

 vårt arbeide i langt høiere grad og på helt andre måter enn vi 

 nulevende aner. 



Og på denne måte rykker da N F A's beskjedne optagelser 

 inn som et lite ledd i den uendelige kjede som betegner viden- 

 skapens stadig voksende og stigende erkjennelse av livets problemer. 



