ERNST W. SELMER. [Nr. 4 



beggd, ennda ho matts vetta at hann hadcld tti før. „vql- 

 25 bdkåmmå matn 11 , helsa je, „du har staitjcipp i graoHta ida, 

 dv u . „ja, de varjiå sønn å si de åm dei ; men marrastønnd 

 har gull i munn, vei'tu u , ajianjdro på snnln. ei stønn ettr 

 svirra vi app i vtkamoskeudn mellm or å bje'rk å hassl, å raryi 

 å furru nå' å da; sa å'pp klei vand såm var drøid å seigo å 

 30 ga i solMnno, å td^slutt bardji'nn på di stors Wr^nflatrp på 

 hei' a. 



Anmerkninger til N F A - — 3: A — D. 



A. 7: Taleren bemerker at formene syv, tyvd ved handel og 

 vandel og ved regneundervisningen i skolene omtrent har 

 fortrengt Su og %ud, som særlig i telling er ubrukelige i 

 våre dager. — 8: eller atd. — 10: Forsnakkelse, gjen- 

 tagelse. — 11: Forsnakkelse: [er] go . — 20: Smlgn. 7. — 

 25: Forsnakkelse: [eu] eud. 



B. 40: eller før. 



D. 1 Forsnakkelse. — 2 En setning er falt ut, smlgn. grunn- 

 teksten. 



