1923] ENKELTE HOVEDPUNKTER I SPROGUTVIKLINGEN. 9 



Professor Falk »øiner ingen annen faktor i virksomhet ved 

 processen end det 'sociologiske utvalg' blandt de mangfoldige 

 individuelle analogidannelser«. Hvordan professorens syn her 

 stemmer med det han hævdet tidligere i foredraget gaar over 

 min forstand. Med sprogforandring mener vi som jeg allerede 

 har nævnt ikke de individuelle dannelser som tilhører » talen «. 

 Hvis jeg et øieblik sier brunget efter sprunget o. s. v. 

 saa er det ingen sprogforandring. Derimot er svensk hjalp te 

 for gsv. halp det. Hvis prosessen altsaa er sosialt betinget saa 

 kan den resultere i en sprogforandring. Hvordan det kan være 

 en almindelig prosess som Ander sted til alle tider og hos alle 

 mennesker som er grunden, er mig ubegripelig. Det forekommer 

 mig logisk at hævde at det er den sosiale betingelse for pro- 

 sessen som er aarsaken til sprogforandringen. Og efter dette 

 er det mig ganske uforstaaelig hvordan professor Falk kan 

 hævde at de franske sprogfilosofer har »henvendt altfor liten 

 opmerksomhet paa det sociologiske utvalg«. Det er jo netop 

 det de mener at gjøre naar de hævder at en sprogovergangs 

 aarsak er sosial. 



Ser vi paa lydovergangene tinder vi det samme forhold. 

 En lydovergang maa være sosialt betinget for at bli en sprog- 

 forandring. Den maa altsaa ha kjendemerket for de sosiale 

 fenomener, at den er istand til at øve en tvang paa det enkelte 

 individ, tvang tat i sosial forstand. Evolusjonsfonetikerne har 

 som jeg viste i mit forrige foredrag tat lydovergangsprosessene 

 op til behandling og vist deres lovmæssighet. Det fik professor 

 Falk til at sammenligne dem med junggrammatikerne. Jeg tinder 

 ikke sammenligningen igjen i det trykte referat av professorens 

 foredrag og det kan kanske tydes som at han ikke opretholder 

 den. Men vi kan jo se litt paa den allikevel. 



Junggrammatikerne hævdet som professor Falk sa at »lyd- 

 forandringene er virkninger av lydlove av vesentlig samme be- 

 skaffenhet som naturlovene «. — De husker de berømte ord: 

 mit blinder Notwendigkeit som er blit tillagt Osthoff. 

 Lydlovene representerer altsaa »en fysisk nødvendighet og er 

 følgelig efter sit prinsipp undtagelsesløse. De tilsynelatende 

 undtagelser fra de almene lydlove skyldes konkurrerende sær- 

 love. Hvor ethvert lydlig forklaringsprinsipp viste sig umulig, 

 tydde man til analogien, sidevirkning fra andre ord, en ubevisst 

 virkende psykisk kraft. Man fik herved to helt adskilte momenter 



