76 



sættelser som ledsager originalfragmentene, har han gjort det 

 mulig ogsaa for de fjernere staaende at øse direkte av kildene. 

 Selvfølgelig vil ikke alle paa hvert enkelt punkt være enig med 

 Diels i at det og det fragment er egte, et andet usikkert eller 

 uegte; f. eks. i avsnittet om orphikernes lære og den ældre 

 kosmogomiske poesi kan det nok være, at et eller andet kunde 

 ha været tat med som ikke staar der. Men dette blir kun for- 

 svindende smaa detaljer i sammenligning med det gigantiske løft 

 som her er tat for at hæve klenodiene op av aartuseners grus. — 

 Naar vi saa til »Førsokratikerne« føier hans arbeide med over- 

 leveringen av de græske medicinere og med digterfilosofen 

 Lucrets, hvis tekst ved hans død laa færdig til at gives ut, da 

 har vi vel nævnt det allervigtigste av det Diels har skjænket 

 forskningen. Vi ser hvorledes hans virke er præget av vor 

 tidsalders krav om at finde frem til originaltekstene gjennem 

 alle de dækkende og skjæmmende lag som tiden og over- 

 leveringen har lagt over dem. Det krav er stillet av en nøgternt 

 tænkende, en realistisk, men samtidig i sit sandhetskrav dog 

 høireist tid. Og i saa maate var vort avdøde medlem en mand 

 av sin tid. 



Men det er én side av Diels's virke som jeg vil tillate mig 

 her at f remhæve. Det er hans arbeide med græsk religion 

 og f o 1 k e t r a d i t i o n. Ogsaa paa dette felt har hans lærer 

 i Bonn, H. Usener, som ledet ham til arbeidet med græsk filo- 

 sofi, hat indgripende betydning for ham. Diels hadde alt som 

 skolegut fattet interesse for folkeskik og folklore i det hele. 

 Usener var dengang endnu tilhænger av den saakaldte » sammen- 

 lignende mytologi «, som ventet at Indien skulde løse alle gaater. 

 Men som det er gaat med den sammenlignende sprogvidenskap, 

 saa er ogsaa mytologien med aarene blit mere nøgtern. Det 

 svakeste i Useners »G6tternamen« er da ogsaa utvilsomt den 

 etymologiske forklaring av gudenavnene og det mytiske lyshav 

 som saa mange av dem drukner i. Men forøvrig har Usener paa 

 dette omraade gjort epoke. Bortset fra hans overordentlig vig- 

 tige paavisning av øiebliksguder og specialguder, saa hadde han 

 alt tidligere med styrke fremhævet betydningen av folke- 

 traditionen til at forklare kult, myte og legende hos fortidens 

 folk. Endnu mere decidert var Diels's holdning til denne side 

 av den religionshistoriske forskning. For ham gjaldt numina 

 altid mere end nomina. Diels har ogsaa sagt om sig selv, at han 



