78 



Grækenland. Sammenhængen synes at være hævet over tvil. 

 Men derved faar vi først tak paa sagnet om Theseus og laby- 

 rinthen og paa de »Trojaborge« som vi gjenf inder som ældgamle 

 glemte stensætninger ogsaa hos os. Ogsaa det rnndparadis, som 

 barn pleier at hoppe paa visse kanter av vort land naar sneen 

 gaar og det er let at ridse i jorden, slutter sig til her. Det er 

 en ældgammel kultdans som ligger til grund — og den ætio- 

 logiske, lagede legende er sagnet om Theseus og Ariadne, som 

 frir sig og de unge menneskeofre fra Minotauros's magt. For- 

 danserens stadige dreininger til begge sider viser de farer de 

 dansende maa undgaa for atter at komme fra mørke til lys, fra 

 dødsrædsel til liv (Diels's formodning om, at et stenbrudd som 

 man har jaget barn ind i som offer til en guddom, oprindelig 

 ligger til grund, lar sig vanskelig opretholde). 



Diels var, foruten en pennens mand, ogsaa en udmerket 

 administrator — han var Mommsens efterfølger som Standiger 

 Sekretår ved Akademiet i Berlin — og en fortræffelig lærer. 

 Kanske litt høitidelig og kjølig, i grunden maaske en smule keitet 

 til at begynde med. Men intens og begeistret naar samtalen 

 eller tankene tok ham, og en god ven av den unge student han 

 fattet interesse for. Han var uavhængig i sin dom. Han skrev 

 heller ikke under den bekjendte protest fra Tysklands mange 

 lærde i begyndelsen av krigen, og i oktober samme høst beklager 

 han i et privat brev at man »durch den unseligen Krieg von 

 auslandischer und z. T. auch inlandischer Literatur abgesperrt 

 ist«. Men han holdt hodet like høit i motgangens dager, og han 

 talte indtrængende om »die Not der deutschen Wissenschaft« 

 efter krigens slut. 



Naar vi mindes ham og takker ham, da er det ikke mindst 

 fordi han altid evnet at se sammenhængen i al videnskap, 

 uanset fagskranker og nationale grænser — han tænkte sig 

 ogsaa nylatinen som et mulig internationalt videnskabelig sprog, 

 og de tekniske fag laa ham like meget paa hjerte som skjøn- 

 litteraturen — , fordi han ogsaa hadde hjerte for oplysningen 

 av det store folk gjennem universitetskurser for arbeidere, og 

 fordi han altid sigtet mot det store maal, at naa frem til 

 videnskabelig sandhet og utvidet kundskap. Der var han i 

 sandhet en av de store. 



