32 



hadde været besøkt av geologer i ældre tid — særlig var et meget 

 betydelig arbeide nedlagt av prof. Schiøtz — ; store strøk var 

 imidlertid ogsaa praktisk talt helt ukjendte. 



Ved hjælp av karter og profilplaneher demonstrertes det 

 undersøkte omraades geologiske bygning. Man hadde i øst, øst 

 for Engerdalen, grundfjeldsstrøk med overordentlig interessante 

 forhold, idet der her kan utskilles flere, i tid helt forskjellige 

 bergartskomplekser. De saakaldte Trysilporfyrer repræsenterte 

 en gammel lavaserie med forskjellige slags effusivbergarter. 

 Yngste led av prækambrium var Trysilsandstenen — svarende 

 til svenskenes Dalasandsten. Denne sandsten kan med fuld 

 sikkerhet regnes som et prækambrisk kompleks og har ingenting 

 at gjøre med kambrium som nylig anført av en svensk 

 forfatter. 



Under avsætningen av sparagmitavdelingens sedimenter i 

 vest var der her i øst en vældig denudation. Av stor interesse 

 er at man gjenfinder bergarter fra Trysilsandstenen og porfyr- 

 serien som rullesten i sparagmitavdelingens konglomerater vest for 

 Engerdalen. De yngre sparagmitavdelinger optrær inden det 

 undersøkte omraade i samme utvikling som i det klassiske strøk 

 paa Ringsaker; kun er »kvartssandstenen« av en meget liten 

 tykkelse. Med hensyn til de yngre, forsteningsførende lag 

 var forfatterens efter undersøkelsen ifjor hævdede opfatning, at 

 man i disse strøk hadde hat frit land i tiden før orthocerkalkens 

 avsætning, yderligere bevist ved at der var fundet orthocerførende 

 strandsediment i form av et tydelig konglomerat med orthocer- 

 fragmenter. Ogsaa med hensyn til Schiøtz' saakaldte Kvitvola- 

 etage var der gjort en række iagttagelser av interesse. De 

 synes at støtte anskuelsen om at denne avdeling repræsenterer 

 en mot sydøst skjøven (eokambrisk) sparagmitmasse. 



2. Wille refererte en avhandling av Kaare Munster Strøm: 

 The Phytoplankton of some Norwegian Lakes. Forf. har under- 

 søkt planktonprøver som er samlet i 28 norske indsjøer i det 

 sydlige Norge av fiskeristipendiat H. Huitfeldt Kaas. 



De fleste av disse tilhører den saakaldte caledoniske type, 

 som foruten i Norge ogsaa findes i England, det nordlige Sverige, 

 Island, Færøerne og de østlige deler av Nord-Amerika. Denne 

 type karakteriseres særlig ved bestemte desmidiacéarter. I Vannsjø 

 ved Moss har man derimot saakaldt baltisk plankton, som 

 overensstemmer med Danmarks, Syd-Sveriges og Nord-Tysklands. 



