61 



og hædret plads. Vel er hans navn ikke knyttet til nogen særlig 

 betydelig videnskabelig enkeltbedrift — det skulde da være hans 

 biografi i 3 bind ^av erkebiskop Laurentius Paulinus Gothus, som 

 er hans hovedarbeide. Men ser man paa hans samlede livsverk, 

 saa repræsenterer det dog en indsats av betydelige dimensjoner. 

 Listen over hans forfatterskap omfatter adskillig over 100 større 

 og mindre publikationer foruten bidrag til leksika, taler, præke- 

 ner, presseindlæg etc. Han var endelig ogsaa praktisk geistlig. 



Professor Lundstroms styrke som kirkehistoriker laa, skjønt 

 han ikke savnet det vide syn, ikke i den store historieskriv- 

 ning — her overgaaes han av andre av sine landsmænd, fremfor 

 alle av en Reuterdahl. Lundstrom var fremfor alt den kritiske 

 detaljforsker og kildegransker. Men som saadan har han sat 

 merker. I den nationale svenske kirkehistorieforskning er han 

 vistnok at regne som den første der for alvor har indført »det 

 moderne krav om en uttømmende kritisk kildeforskning og om 

 undersøkelsens indførelse i den store historiske utviklings sam- 

 menhæng«. Derpaa sigtet ogsaa hans akademiske lærergjerning, 

 for hvilken han eiet betydelige gaver ; særlig hans seminarunder- 

 visning roses av hans elever som ansporende. 



Ser vi paa Lundstroms videnskabelige produktion, som vi 

 her kun flygtig kan berøre, saa er den spredt over et temmelig 

 vidtstrakt omraade. En del av den falder indenfor den univer- 

 selle kirkehistorie, som f. eks. hans utgave av Johan Huss' 

 «Historia gestorum Christi« (1898) og hans undersøkelser ved- 

 rørende Luthers lille katekisme, som han i sine sidste aar syslet 

 med efter offentlig opdrag. Men nationalkirkelig begeistret som 

 han var, er det dog mest den svenske kirkehistorie som har optat 

 ham. Leilighetsvis kunde han ogsaa her streife ind paa spørs- 

 maal av mere almenhistorisk eller fælles nordisk interesse ; 

 saaledes f. eks. i hans studier over den hellige Sigfrieds nationa- 

 litet, hvorigjennem han paa en overbevisende maate avlivet den 

 Giesebrechtske paastand om Sigfrieds tyske avstamning og fast- 

 slog rigtigheten av den engelske og norsk-islandske tradition 

 om hans angelsaksiske herkomst. Men ellers er det mest rent 

 særsvenske emner han har behandlet, og da fornemmelig fra 

 den efterreformatoriske tid. Hans betydeligste arbeide var og 

 blev her hans nævnte store biografi av Laurentius Paulinus 

 Gothus, som indeholder et betydelig bidrag til Sveriges kirke- 

 og kulturhistorie i storhetstiden. Reformatoren Laurentius Petri 



