13 



dansk og svensk som scelja. I norsk-islandsk var dentalen 

 derimot ikke den samme. Til slut fremhævet foredragsholderen 

 at spørsmaalet om verbets tryk i sætningen burde tåges mer op 

 til overveielse ved undersøkelsen av det svake præteritum i 

 germansk. 



Foredraget fremkaldte bemerkninger av Hægstad, hvortil 

 foredragsholderen replicerte. 



1. Til trykning blev fremlagt: 



Ernst W. Selmer. Tonelag og tonefald i Bergens by- 

 maal. (Fremlagt ved Broch). — Trykt i den hist.-filos. klasses 

 Skrifter for 1921 som nr. 8. 



Jørgen Reitan. Ny trøndsk ordforkortning og betoning. 

 (Fremlagt ved Koht). — Vil bli trykt i den hist.-filos. klasses 

 Skrifter for 1921 som nr. 9. 



Matematisk-naturvidenskabelig klasse. 3dje juni. 



(Formand: H. H. Gran. Sekretæren forfald). 



(Tilstede: Bonnevie, Brinkmann, H. H. Gran, J. Kiær, Lynge, 

 Minister, Nansen, Sebelien). 



1. Brinkmann holdt mindetale over selskapets avdøde 

 utenlandske medlem professor dr. J. J. A. Ap pell 6 f (se »Minde- 

 taler« s. 76 ff.). — De tilstedeværende hædret den avdødes minde 

 ved at reise sig. 



2. Bonnevie holdt et foredrag: Nogen bemerkninger om 

 fingeravtryk, hvori meddeltes resultatene av en statistisk gjen- 

 nemgaaelse av Kristiania Politikammers rikholdige materiale av 

 fingeravtryk, av i alt 24 518 individer, set i lys av tidligere 

 undersøkelser angaaende fingeravtrykkenes art og oprindelse. 



Det første gjennemførte forsøk paa en klassificering av de 

 forskjellige mønstre som dannes ved hudlistenes eiendommelige 

 forløp paa ytterste fingerled, blev foretat av Purkinje i 1823, 

 og siden den tid har de stadig, været gjenstand for forskernes 

 iagttagelse. Fingermønstrenes betydning til identiffcering av 

 personer blev først erkjendt omkring 1880, idet det ved under- 

 søkelser av et stort antal individer, dels i Japan, dels i Indien, 

 viste sig at fingermønstrenes detaljer (minutiae) er helt karak- 

 teristiske for den enkelte person, og at de bevares uforandret 



