46 



Denne opfatning blev nu også av Iddings gjort til gjenstand 

 for et grundigt studium, som fik uttryk i en række publikatio- 

 ner, dels i hans monografier over de sammenhørende plutonske 

 og vulkanske bergarter i Yellowstone-distriktet (navnlig avhand- 

 lingen om »The eruptive rocks of Electric peak and Sepulchre 

 Mountain«, 1892, og »The Crandal basin, a dissected volcano«) 

 dels også i hans sammenfattende studie »The origin of igneous 

 rocks « (Washington 1892), hvor han bl. a. indførte uttrykket 

 »consanguinity«, blodsfællesskap, for at betegne slegtskapet mel- 

 lem de av en fælles magma ved differentiation avspaltede typer. 



I 1892 tok Iddings ansættelse som professor i petrografi ved 

 det 1890 nyoprettede Chicago universitet. Der lagdes her med 

 rigtig fremsyn en særlig vegt på at få en fuldstændig repræ- 

 sentation av lærerkræfterne i faggruppen mineralogi-geologi- 

 palæontologi og ansattes næsten et helt geologisk fakultet i denne 

 faggruppe med Th. C. Chamberlin, Rollin D. Salisbury, Will. 

 H. Holmes, C. R. van Hise, R. A. F. Penrose, alle i forskjellige 

 geologiske fag, J. P. Iddings i petrografi, Gt. Baur og Ch. D. 

 Walcott i Palæontologi, alle dels som fast ansatte dels som 

 blot for enkelte kurser ansatte lærere. Samtidig grundlagdes som 

 Chicago universitetets organ for denne faggruppe det bekjendte 

 endnu bestående udmerkede tidsskrift: » Journal of Geology«. 

 Det kan trygt uttales at intet andet universitet i verden nogen- 

 sinde på engang har kunnet opvise en så fuldstændig og så 

 udmerket samling av fremragende lærerkræfter i faggruppen 

 mineralogi-geologi, som den Chicago-universitetet i 90-årene 

 radede over. 



Iddings publicerede i disse år dels i » Journal of geology« 

 dels i andre tidsskrifter en række avhandlinger over petrografi 

 og vulkanologi, alle vidnende om stor grundighet og selvstæn- 

 dighet i opfatningen, og altid grundet på egne iagtagelser. Han 

 reiste allerede i disse år meget, også gjentagende gange til 

 europæiske vulkanområder, i 1891 til Italien, 1893 til England 

 og Skotland etc. 1897 besøkte han først Kristianiaområdet ved 

 en 14 dages ekskursion for en række amerikanske og engelske 

 geologer, som hadde anmodet mig om at demonstrere dette felt 

 for dem; efter denne ekskursion og en ekskursion i Sverige og 

 Finland deltok Iddings efterpå også i den russiske geologiske 

 Kongress's ekskursion til Kaukasus. Han var således vel orien- 

 teret i de europæiske vulkanområder. 



