72 



og der er en steil fasthet og usnobbethet i hans optræden efter 

 at ha tat avsked: Han var da blit utnævnt til konferensraad, men 

 frasa sig titelen kort tid efter, og offentliggjorde da gjennem 

 pressen sin skrivelse, hvor han hævdet at det var fornuftstridig 

 at gi en slik hæderstitel til en pensionist, som derved fik sig 

 paalagt en rangskat han aldeles ikke hadde raad til at betale. 



Birket Smiths energi som overbibliotekar var for stor til at 

 levne ham meget tid til at optræ som forfatter av omfangsrike 

 videnskabelige arbeider; hans vigtigste produktion falder i tiden 

 før chefsutnævnelsen i 1880. Men selve hans stillinger som 

 universitetets arkivar og som overbibliotekar avfødte dog ogsaa 

 et par nyttige arbeider. Det ligger stor flid bakom den om- 

 hyggelige trebinds utgave (1889 — 1912) av Kjøbenhavns Uni- 

 versitets matrikel for aarene 1611 — 1829, og selv om man saart 

 savner et navneregister, har man ofte baade i Danmark og i 

 Norge under personalhistoriske studier rik nytte av verket; 

 jeg skulde tro at det blandt medarbeiderne til vort nye norske 

 biografiske leksikon vil lindes mange som velsigner Birket Smith 

 for hans' matrikel-utgave. Ogsaa mindeskriftet til Kjøbenhavns 

 Universitetsbiblioteks 400-aars jubilæum (Om Kjøbenhavns Uni- 

 versitetsbibliotek før 1728, især dets Haandskriftsamlinger) er 

 ofte til nytte for forskere, i Norge saavelsom i Danmark; 

 efter omstændelige kildestudier har Birket Smith her kunnet 

 gjøre rede for hvad der gik tapt ved den store brand i 1728, 

 og specielt har han kunnet paavise at store deler av indholdet i 

 de gamle haandskriftsamlinger (især Arne Magnussons) er blit 

 reddet for eftertiden i avskrifter eller paa anden vis. Hans bok 

 er i virkeligheten uundværlig for enhver som studerer den norrøne 

 litteraturs og især den norrøne filologis historie. 



Et slikt leilighetsskrift er imidlertid naturligvis bare et for- 

 holdsvis uvæsentlig led i en videnskapsmands produktion. I hele 

 sin bedste manddomstid, fra 1860-aarene til 1890-aarene, var 

 Birket Smiths undersøkelseslyst, utgiverglæde og flid, og saa at 

 si hele hans forfatterskap koncentrert om to emner: om Leonora 

 Christina Ulf elds skrifter og skjæbne, og om de gamle danske 

 skuespil fra det 16de — 17de aarhundrede. Litt paa siden av 

 disse emner ligger utgaven (i 1888) av etatsraad Johan Monrads 

 fornøielige lille selvbiografi fra det 17de aarh., og den værdi- 

 fulde brevsamling Birket Smith utgav i 1884, »Til Belysning 

 af literære Personer og Forhold i Slutningen af det 18de og 



