86 



avhandling. En fremragende svensk jurist (præsident Ivar Afze- 

 lius) betegner den som «i sitt slag något av det mest glånsande 

 nordisk råttsliteratur har att uppvisa;» og en dansk jurist (pro- 

 fessor Frantz Dahl) siger at denne «aandfulde og indflydelses- 

 rige Opsats er Hagerups Mesterbrev i nordisk Retslitteratur». 



I det program som Hagerup her stillet for sin videnskabe- 

 lige virksomhet gjør han navnlig front mot to sider. Først mot 

 den ældre norske retsvidenskap, officielt betegnet som «lov- 

 kyndighet», saaledes som dens program et halvt aarhundrede i 

 forveien var formuleret av hans store forgjænger Schweigaard, 

 navnlig i avhandlingen «Om retsvidenskapens nuværende stilling 

 i Tyskland». Schweigaard hadde med rette reageret mot natur- 

 rettens abstraktioner og dens tilbøielighet til at bygge op rets- 

 reglene paa grundlag av almindelige fornuftslutninger. Men 

 han hadde navnlig begaat to feil. For det første hadde han 

 overset, at de synsmaater inden den tyske retsutvikling som 

 han bekjæmpet, i stor utstrækning allerede betegnet et tilbake- 

 lagt standpunkt i Tyskland selv. Dernæst hadde han gjort hvad 

 man kalder at kaste barnet ut med bade våndet; i sin frygt for 

 at man skulde sætte de abstrakte begrepsdannelser i de positivt 

 gjældende, paa lov eller sedvane hvilende retsreglers sted, kom 

 han til helt at forkaste begrepsdannelsene og fæste sit blik ved 

 hver enkelt positiv retsregel som noget for sig, som maatte for- 

 tolkes og avpasses efter de møtende individuelle retsforhold. 



Det var her Hagerup med sit videre syn paa retsbygningen 

 satte ind. Istedenfor den indtil da raadende analytisk-deskriptive 

 metode vilde han sætte en syntetisk-konstruktiv, hvorefter han 

 paa grundlag av de foreliggende enkelte gjældende retsregler og 

 bestaaende retsforhold kunde bygge op retslige principper og 

 almenregler, som botanikeren grupperer de enkelte planter ind 

 under et system av arter og slegter. «Under dette system», 

 heter det i avhandlingen, «gjælder det at indordne de forskjel- 

 lige retsf orholde ; og denne henføren av et retsforhold under det 

 begreb, der ligger til grund for det, er det man særlig har be- 

 tegnet som juridisk konstruktion.» Og videre: «Hvad 

 der her handles om er en dannelse av begreber ved at sam- 

 menfatte de for en hel række retsforhold fælles elementer under 

 en fælles kategori og en kombination av de saaledes dannede 

 kategorier til en systematisk bygning, altsaa en syntetisk 

 proces.» 



