CHR. A. BUGGE [No. 5 



Eine Mithrasliturgie, 1903, og Rich. Reitzenstein (Strassburg) : 

 Poimandres, Studien zur griechisch-agyptischen und fruhchrist- 

 lichen Literatur, 1904, og : Die hellenistischen Mysterienreligionen, 

 ihre Grundgedanken und ihre Wirkungen, 1910. 



Den Literatur af Kilder, hvorpaa disse Forskninger bygger, 

 er selvfølgelig af en eiendommelig Art. Thi da Mysterierne jo 

 var dybe Hemmeligheder, endog grade rede Hemmeligheder, 

 saa var ikke alene deres Liturgier utilgjængelige for andre end 

 de Indviede, men endog utvivlsomt ikke engang optegnede, og 

 deres Tradition indeholdtes i det høieste i apokryfe Bøger, 

 det er Bøger, om hvilke Recipienderne maatte sværge, at de 

 ikke skulde aabenbare dem for andre end de Indviede. Dette 

 er særlig bevidnet (af Josephus) for de essæiske Mysterier, men 

 gjaldt, ifølge Sagens Natur, for alle Mysteriesamfund. 



Altsaa kun gjennem Forræderi kunde Liturgier blive 

 opbevarede for Efterslegten. Da de blev benyttede til Mag i, 

 saa under vi en Del af det hidhenhørende Kildestof bevaret i 

 Troldomspapyri, saaledes Dietrichs Mithrasliturgi. Den saakaldte 

 hermetiske Literatur, som Reitzenstein udnytter, er 

 kommet til os gjennem A 1 c h y m i e n. Mysteriesamfundene havde 

 netop en Blomstringstid i det apostoliske Aarhundrede, men døde 

 efterhaanden hen to Hundred Aar deretter og opløstes. Reitzen- 

 stein daterer med Rette de hermetiske Menigheders Opkomst til 

 omkring to Hundred Aar f. Chr., ialfaid ikke senere end i 

 det 1. Aarh. e. Chr. Mithra begyndte med at voxe op til en 

 Stormagt i Romerriget fra Tibers Tid og var indtil Christen- 

 dommens endelige Seir dens farlige Rival, i Tilhængernes Antal 

 og indre Betydenhed. Dette er klart godtgjort af Cumont. Sam- 

 tidig florerer den frygiske Attis-Kultus, den syriske Magna-Dea- 

 Dyrkelse, Isis-Osiris-Mysterierne og Serapis-Observansen. Vi har 

 om disse kun faa Brudstykker, saaledes i Apuleius' Roman Me- 

 tamorphoses, hvori Helten blir forvandlet til et Æsel, men ud- 

 fries ved en Isis-Initiation, videre i Firmicus Maternus' Apologi 

 og nogle Brudstykker hos Kirkefedrene. Men det er hidtil alt. 



Efter Cumonts, Dietrichs og Reitzensteins Forskninger rin- 

 der vi en merkelig, en slaaende, en betagende Lighed i Syns- 



