1911] MYSTERIEVIDNESBYRD I DET NYE TESTAMENTE 15 



Indgangene ved missa fidelium, at ingen Uoplyst skulde nærme 

 sig og udforske Mysterierne. 



Ogsaa udenfor den Paulinske Literatur og Hebr. hentydes 

 til Mysterieforfatningen. 1 2. Pet. 1, 16—18 heder det: „Ikke 

 var det kløgtig udtænkte Myther, vi fulgte, da vi kundgjorde 

 (lyvo)Qiaa/it€v) eder vor Herre Jesu Christi Magt og Tilkommelse, 

 men vi havde været litoTtxm, Epopter til hans Storhed. Thi 

 han fik Ære og Herlighed af Gud Fader, idet en saadan Røst 

 kom til ham fra den ophøiede Herlighed : Dette er min Søn 

 den elskede, i hvem jeg har Velbehag, og denne Røst hørte vi 

 komme fra Himlen, da vi var sammen med ham paa det hel- 

 lige Bjerg." Her var de tre Disciple Epopter, der maa have 

 terminologisk Betydning, efterdi Ordet ellers er a.v%0TCtai. Epop- 

 tien er i Eleusinierne den høieste Mysteriegrad, svarende til 

 Prophetien. Da ellers ogsaa Begivenheden skildres som Myste- 

 rie-Initiation med lsqoq Aoyog, Ekstase, Fremførelse av Guds Søn 

 i Lysglands og Hypnose, saa er vi her paa Mysteriegrund. 



I Apostlenes Gjerninger tales om Propheter (Kap. 13) 

 og Prophetinder (Kap. 21), og endnu mere, som det her 

 er for vidtløftigt at gaa ind paa, tyder i samme Retning. 



Ogsaa de mange Dobbeltnavne hører hid. I g n a t s 

 i sine Breve kalder sig ogsaa Theophoros b ycal ØsocpoQog. Mi- 

 nucius Felix fra senere Tid heder Broder Markus. Dette var 

 Mysteriesedvane. Merk nu Saulus o xal ITavXog, det sidste 

 Navn symbolsk. Vi har Petrus-Simeon, Barnabas-Jose, Johan- 

 nes-Markus, Johannes-Theologos. Dette er ingen Tilfældighed. 



Vi kan ikke gaa nærmere ind paa Evangelierne. Kun skal 

 vi nævne, at Jesus i Mc. kap. 4 siger, at det er Disciplene givet 

 at lære at kjende Guds Riges Mysterium, og at han optræder 

 med dem som i et Mysteriesamfund. „I Enrum udlagde han 

 altsammen for sine Disciple" (Mc. 4, 34). Der findes ogsaa mange My- 

 sterie-Udtryk, f. Ex. 7iaQQr]Oia rov loyov eXalsi Mc. 8, 32 og 

 mange andre. 



Disse Oldtidens Mysteriesamfund holdt vistnok hver for sig 

 bestemt paa sin egen Lære og ansaa denne for Menneskehedens 

 Urreligion. Alligevel anerkjendte de hinanden indbyrdes og paa- 



