44) 



(det samme emne omhandlet han i et mindre skrift paa engelsk: 

 „Egyptian Religion" (1884). Ogsaa paa dette omraade gjorde 

 han det kronologiske moment gjældende. En ældre retning, for- 

 nemmelig repræsentert av de Rouge, Pierret, Brugsch, og tildels 

 Le Page Renouf, var av den mening, at den ægyptiske religion 

 gjennem hele Ægyptens 4000-aarige historie i alt væsentlig 

 fremtraadte som den éne og samme, uforandrede størrelse. 

 Lieblein derimot hævder med styrke at de religiøse forestillinger 

 i tidens løp vekslet, fulgte paa hverandre, utviklet sig den ene 

 av den anden. Denne utvilsomt rigtige evolutionsteori, som kan 

 følges tilbake like til Hume, og som jo nu er den herskende i 

 religionsvidenskapen, er forresten for Ægyptens vedkommende 

 ogsaa uttrykkelig hævdet av andre ægyptologer; instar omnium 

 nævner jeg Maspero. 



Liebleins undersøkelser stillet ham tilsidst ogsaa overfor 

 det likesaa omdisputerte som vidtrækkende spørsmaal om be- 

 liggenheten og betydningen av landet Pun. I sit skrift „Handel 

 «nd Schiffahrt auf dem rothen Meere in alten Zeiten" (Kr.a 1886) 

 søker han at bevise at med betegnelsen „Pun" har de gamle 

 ægypter sigtet til landstrækningerne paa begge sider av Bab-el- 

 Mandeb-strædet. Og dette „Pun" var centrum for den ældste 

 os bekjendte verdenshandel. Befolkningen i Pun, som førte sine 

 skibe saavel over den nordvestlige del av det Indiske Ocean som 

 op gjennem det Røde Hav, det var ifølge Lieblein fønikerne, 

 å. v. s. ur-føniker, forfædrene til den senere befolkning i Fønikien; 

 disse ur-føniker trængte nemlig stadig længer og længer mot 

 nord. 



Denne Liebleins dristige hypotese er møtt med adskillige 

 indvendinger. Bl. a. tok den fremragende svenske ægyptolog 

 Karl Piehl straks tilorde imot den. 



Indvendinger er ogsaa fremkommet mot andre av Liebleins 

 forskningsresultater. Man vil ikke gaa med paa at den ægyp- 

 tiske kronologi er saa fiksert, — at hvert aarstal kan betragtes 

 som saa sikkert som det efter Lieblein faar utseende av. Man 

 finder det tryggest at holde sig til minimal-data. Jeg vil dog i 

 denne sammenhæng betone at naar Lieblein, som i sit sidste 



