drat Hvoslef at forestaa undervisningen i kemi ved Universitetet 

 og den Militære høiskole. I disse stillinger virket han til 1867, 

 idet han holdt forelæsninger saavel over anorganisk som orga- 

 nisk kemi, og der var kun én mening om ham som lærer: hans 

 fremstilling var grei og klar til det yderste, og hele hans op- 

 træden var likefrem, human og velgjørende stilfærdig. 



I de aar Hvoslef var knyttet til Universitetet, arbeidet han 

 flittig med videnskabelige undersøkelser. Hans interesse blev 

 snart drat over til den organiske kemi, som den tid gjennem- 

 gik en rask utvikling, saa arbeidet med fosformetallerne blev 

 det eneste han utførte i anorganisk kemi. Vort selskap har han til- 

 hørt siden 1863, og allerede aaret efter kunde han her fremlægge 

 en utførlig avhandling om æthylenbromidets og methylenjodidets 

 virkning paa alkaloiderne. For stryknin og brucin paaviste han 

 bl. a. at disse baser, hvis molekyl indeholder to atomer kvæl- 

 stof, og som derfor betragtedes som tertiære diaminer, dog for- 

 holder sig som monaminer, idet de danner forbindelser som 

 f. eks. strykninjodmethyliumjodid, C 2 i H 22 N 2 2 (CH 2 J) J, hvor 

 kun halvdelen av jodet lar sig utfælde av sølv. Han deltok og- 

 saa i det Medicinske selskaps forhandlinger og gav i dets tids- 

 skrift forskjellige farmaceutiske meddelelser. Ogsaa ved de skan- 

 dinaviske naturforskermøter, i hvilke Hvoslef regelmæssig deltok, 

 har han offentliggjort videnskabelige meddelelser, saaledes i Kjø- 

 benhavn 1860 om derivater av salicylsyren, i Stockholm 1863 om 

 santonin og den derav fremstillede santonsyre, samt i Kristiania 

 1868 om en metode til fremstilling av methylenjodid, av hvilket 

 han videre fremstillet det godt krystalliserende methylenrhodanid. 

 Da den beskedne mand ikke lot sine arbeider oversætte, blev 

 hans paa norsk trykte publikationer saa godt. som ikke kjendt 

 av den store flerhet av kemikere i utlandet; hans methylen- 

 rhodanid, som han hadde beskrevet og analysert i 186S, blev 

 først almindelig kjendt i 1874, da det paany blev fremstillet av 

 en russisk kemiker, og hvad santoninet angaar, saa optok Gan- 

 nizzaro det til behandling i 1873 og fremstillet santonsyren; det 

 var først da Blomstrand aaret efter oplyste om forholdet, at 

 Gannizzaro blev vidende om at denne syre var fremstillet alle- 



