1912] GACAOENS VÆRD I FOLKEERNÆRINGEN 5 



syre og plantetrevler, mineralbestanddele, cacaorødt o. s. v. Den 

 tilberedes med vand eller vistnok som oftest med melk, idet den 

 udrøres deri sammen med lidt sukker. Cacaoen indeholder alt- 

 saa ikke saa lidet næringsstof; men da de mængder, som der 

 kan blive tale om i det daglige forbrug, ikke bliver store, spiller 

 dette ikke nogen større rolle. Derimod vil der, naar den til- 

 beredes med melk, tilføres betydelig næring. 



Skal der imidlertid i ernæringsfysiologisk henseende vindes 

 noget ved brugen af cacao istedetfor kaffe, maa den ikke i merk- 

 bar grad virke nedsættende paa resorptionen af den melk, den 

 tilberedes med, eller af den øvrige føde; ialfald maa den ikke 

 virke uheldigere end det tilsvarende kvantum kaffe. I de neden- 

 for gjengivne forsøg har vi søgt at yde et bidrag til belysning 

 af dette spørgsmaal. 



I den os tilgjængelige literatur har vi ikke kunnet finde 

 nogen sammenlignende forsøg over kaffe og cacao. Af de ikke 

 meget talrige arbeider over cacaoens udnyttelse og indflydelse 

 paa den øvrige nærings udnyttelse skal vi her anføre de vig- 

 tigste. 



Stutzer 1 fandt, at en betydelig del af cacaoens kvælstof 

 ikke opløstes ved kunstig fordøielse (i den undersøgte cacao 

 fandt han efter behandling med mavesaft og derefter med pankreas- 

 saft 1.13 °/ uopløst N; cacaoens N-gehalt er ikke opgivet, men 

 den pleier at være 3—3.5 °/ ). Cohn 2 fandt, at ca. 50 % af 

 cacaoens eggehvide blev uopløst ved kunstig fordøielse, og 

 Forster 3 fandt ca. 40 °/ af cacaoens kvælstofholdige bestand- 

 dele uopløselige ved kunstig fordøielse. 



Ved forsøg paa mennesker fandt Beddies 4 , Weigmann 5 , 

 Lebein 6 og Cohn 7 ligeledes, at 45— 60 °/ af cacaoens kvælstof 



1 Zeitschr. f. physiol. Chemie. Bd. 9, s. 218. 



2 Zeitschr. f. physiol. Chemie. Bd. 20, s. 14. 



3 Hygien. Rundschau. 1900, s. 314. 



4 Uber Cacaoernahrung, Berlin 1897. Refereret efter Neumann s. 16 og 17. 



5 Konig: Chemie d. menschl. Nahrungs- u. Genussmittel. 3. Aufl. II, s. 48. 



6 Refereret efter Neumann s. 17. 



7 Zeitschr. f. physiol. Chemie. Bd. 20, s. 21. 



